ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" лютого 2021 р.           Справа№ 911/621/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Зубець  Л.П.
суддів:            Мартюк  А.І. 
          Алданової  С.О. 
 
секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 16.02.2021 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 

на рішення          Господарського суду Київської області 
від                               13.07.2020 (повний текст складено - 21.07.2020) 
у справі                    №911/621/19 (суддя - Чонгова С.І.)

за позовом           ОСОБА_1 
до          Об`єднання співвласників житлового комплексу "Кантрі"
про          визнання недійсним рішення загальних зборів,
          визнання недійсним статуту та скасування рішення
          про державну реєстрацію змін до установчих документів

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників житлового комплексу "Кантрі" (надалі - відповідач, ОСЖК "Кантрі") про визнання недійсним рішення загальних зборів, оформленого протоколом відповідача №23 від 30.11.2017, визнання недійсним статуту та скасування рішення про державну реєстрацію змін до установчих документів №18841050009001794 від 06.12.2017.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що при проведенні спірних загальних зборів та прийнятті рішення необхідно було застосовувати положення Статуту відповідача в редакції від 15.12.2014 та, відповідно кворум зборів мав визначитися пропорційно кількості будинків, що перебувають у власності кожного члена об`єднання від загальної кількості будинків житлового комплексу. Позивач вважає, що тільки після голосування за такі зміни можуть проводитися збори за іншими правилами, а відтак на думку останнього відбулось порушення статутних положень щодо проведення зборів, а саме неправомірно змінено визначення голосів на зборах всупереч Статуту.
Також позивач стверджує, що при проведенні спірних загальних зборів відповідач не повинен був керуватися Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (надалі - Закон), оскільки створене об`єднання має окремі будинки, які не є багатоквартирними.
Рішенням Господарського суду Київської області від 13.07.2020 у справі №911/621/19 у задоволенні позову відмовлено.
Судове рішення мотивоване тим, що порядок голосування та прийняття рішень, встановлений статутом ОСЖК "Кантрі" у попередній редакції, суперечить вимогам Закону, а тому відповідачем до спірних правовідносин правомірно застосовано положення саме названого Закону, а не положення статуту.
При цьому суд першої інстанції зазначив про необґрунтованість та безпідставність посилання позивача щодо можливості встановлення іншого порядку визначення кількості голосів на загальних зборах, що належать кожному співвласнику, ніж встановлено Законом, оскільки положення статуту ОСЖК "Кантрі", в редакції, яка діяла на момент проведення зборів, визначали порядок голосування членів ОСЖК "Кантрі", а положення Закону визначають порядок голосування співвласників. Тобто умови статуту обмежують права співвласників будинків на участь у загальних зборах у порівнянні з вимогами Закону.
Місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання спірних зборів та прийнятого рішення недійсними, оскільки встановив, що на день проведення загальних зборів ОСЖК "Кантрі" 30.11.2017 співвласниками були 9 осіб, а приймали участь у зборах 6 осіб, що в сукупності становить 66, 66% голосів співвласників об`єднання.
Водночас, господарський суд зазначив про те, що вимоги про визнання недійсним статуту ОСЖК "Кантрі" у редакції, що була затверджена загальними зборами від 30.11.2017 та скасування рішення про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи №18841050009001794 від 06.12.2017, що здійснено суб`єктами державної реєстрації - Реєстратором Виконавчого комітету Української міської ради Київської області Кучеренко Тетяною Олегівною є похідними, а отже відповідно також відсутні підстави для їх задоволення.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач (скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2020 у справі №911/621/19 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, оскаржуване судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом не враховано вимоги п. 13 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (Закон), де зазначено, що статутом об`єднання може бути встановлено інший порядок визначення кількості голосів, що належить кожному співвласнику на загальних зборах. Статут ОСЖК "Кантрі", в редакції від 15.12.2014 не суперечив Закону, а отже не було підстав під час прийняття рішень загальними зборами, застосовувати для підрахунку голосів положення п. 12 ст. 10 Закону.
Також скаржник вважає, що посилання суду на те, що умови статуту, в редакції від 15.12.2014 обмежують права співвласників будинку на участь у загальних зборах у порівнянні з вимогами закону неправомівірні. Позивач стверджує, що предметом даного позову є порушення прав останнього, водночас інші члени ОСЖК "Кантрі" за захистом своїх прав до суду не зверталися та не оскаржували норми статуту, якими встановлено порядок підрахунку голосів.
Позивач наголошує, що на загальних зборах були присутні особи, які відповідно до положень статуту мали 8 голосів із 18 можливих. Тобто на зборах були присутні члени об`єднання, які мали менше ніж 50 відсотків голосів. Такі збори, відповідно до положень п. 9.5 статуту, в редакції від 15.12.2014 не були уповноважені приймати рішення, передбачені порядком денним, які стосувались змін та доповнень до статуту відповідача, оскільки був відсутній кворум загальних зборів. При цьому, в ОСЖК "Кантрі" не існує багатоквартирних будинків - тобто будинків, в яких розташовано три чи більше квартири. Об`єднання складається з окремих, або заблокованих будинків (садиб), а не квартир.
Відтак, відповідач не є об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, а норми Закону застосовувалися по аналогії, а не як норми Закону прямої дії, тобто у своїй діяльності відповідач регулюється у першу чергу статутом, а положення законів України, у тій частині, що суперечать статуту, застосовуватись до діяльності об`єднання не можуть.
Окрім того, у тексті апеляційної скарги скаржником викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, з обґрунтуванням причин такого пропуску.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя (суддя-доповідач) - Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Алданова С.О. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2020 у справі №911/621/19 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
14.09.2020 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено докази сплати судового збору у розмірі 5 491, 50 грн (оригінал квитанції №3 від 04.09.2020).
У зв`язку з перебуванням судді Алданової С.О., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2020, для вирішення питання щодо руху апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Мартюк А.І., Владимиренко С.В.
При вирішенні питання щодо руху апеляційної скарги у даній справі, апеляційним господарським судом встановлено, що скаржником не пропущено строк на подання апеляційної скарги, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення до розгляду не було прийнято.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №911/621/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2020 та призначено до розгляду на 27.10.2020.
Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.
Відповідач у порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Зокрема, відповідач у своєму відзиві зазначає про наступне:
- 01.07.2015 набрав чинності Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", яким були внесені численні зміни у порядок регулювання діяльності об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. При цьому, ОСЖК "Кантрі" не було вчасно приведено установчі документи у відповідність із зазначеним законодавством, у зв`язку із чим втратило статус неприбуткового підприємства. Враховуючи наведене співвласниками Об`єднання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було ініційовано проведення загальних зборів співвласників для приведення положень статуту відповідача у відповідність до вимог чинного законодавства України. 30.11.2017 були проведені загальні збори ОСЖК "Кантрі", на яких присутні співвласники вирішили усі питання порядку денного та затвердили нову редакцію статуту, державну реєстрацію змін до якого було проведено 06.12.2017. Відтак, нова редакція статуту, затверджена 30.11.2017, відповідала всім вимогам чинного законодавства України;
- зі змісту п. 1.2. статуту Об`єднання, в редакції від 22.03.2003, вбачається, що житловий комплекс являється цілісним майновим житловим об`єктом, що складається з дев`яти зблокованих двоповерхових будинків. Відповідно до положень статуту Об`єднання, в редакції від 30.11.2017, ОСЖК "Кантрі" є правонаступником Об`єднання співвласників житлового комплексу "Комплекс 3", яке створене на підставі Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" для управління, утримання і використання майна житлового комплексу. Отже, Об`єднання було створено співвласниками дев`яти житлових будинків, які об`єднані в один зблокований житловий будинок (комплекс), з метою належного їх обслуговування та прилеглої до них території. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захист їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання майна вйзначається Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29.11.2001. При цьому, Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14.05.2015, який набрав чинності 01.07.2015 внесено зміни у вищезазначений Закон, зокрема, статтю 9 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", яка визначала та врегульовувала поняття "Членства в об`єднанні", було виключено. При цьому, у ч. 3 ст. 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14.05.2015 зазначено, що статути об`єднань співвласників багатоквартирного будинку, затверджені до набрання чинності цим Законом, діють у частині, яка не суперечить цьому Закону. Зважаючи на вказане вище, при визначені порядку повідомлення співвласників, часу та місця голосування, способу та порядку підрахунку голосів рішення зборів, ОСЖК "Кантрі" повинно керуватися Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", статутом, в частині, яка не суперечить цьому Закону. Таким чином, рішення зборів об`єднання вважається прийнятим, якщо за нього проголосує більшість від усіх співвласників, незалежно від того були вони на зборах чи ні. Кожний співвласник має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (ч. 12 ст. 10 ЗУ "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку"). Відтак, твердження про обов`язковість в застосуванні порядку для визначення кількості голосів на зборах 30.11.2017 виходячи зі змісту статуту від 04.10.2013, а не положень закону, які набули чинності з 01.07.2015 є помилковим.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 розгляд справи №911/621/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2020 відкладено на 02.11.2020.
У зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2020, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Мартюк А.І., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 прийнято справу №911/621/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2020 до провадження у визначеному вище складі колегії суддів, призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.12.2020.
У відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 01.12.2020 оголошено протокольно перерву до 12.01.2021.
11.01.2021 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли пояснення щодо доводів апеляційної скарги, у яких останній просить суд скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.
У зв`язку з перебуванням головуючої судді Зубець Л.П. на лікарняному, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2020 у справі №911/621/19, призначений на 12.01.2021 - не відбувся.
По виходу головуючої судді Зубець Л.П. з лікарняного, для здійснення подальшого розгляду справи №911/621/19, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2020 призначено до розгляду на 16.02.2021.
У судове засідання 16.02.2021 з`явилися представники сторін, які надали пояснення по суті спору.
Представник позивача у судовому засіданні 16.02.2021 заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтовуючи це тим, що останньому необхідний час підготуватися письмово до судових дебатів. Представник відповідача проти задоволення названого клопотання заперечував, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим.
Колегія суддів заслухавши пояснення представників сторін щодо поданого клопотання про відкладення розгляду справи, вирішила відмовити в його задоволенні, з огляду на наступне.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Отже, за загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Обов`язок доказування тих або інших обставин справи визначається предметом спору.
Слід зазначити, що за загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу рішення цього суду або відхилені судом. При цьому, подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено. Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази, обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції.
Таким чином, користуючись правами суду першої інстанції в межах повноважень, наданих апеляційному господарському суду процесуальним законом, Північним апеляційним господарським судом, з метою здійснення апеляційного перегляду та дотримання принципів справедливості й балансу інтересів, були досліджені документи на підтвердження доводів, подані позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції.
В силу приписів статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті шостої даної Конвенції (§ 66, § 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Колегія суддів звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) (заява № 11681/85) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи, а тому не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.
Так, у судовому засіданні 16.02.2021 представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. В свою чергу, представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд залишити оскаржуване рішення без змін.
Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У судовому засіданні 16.02.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 18.03.2003 власниками будинків, розташованих по АДРЕСА_1 було створено Об`єднання співвласників житлового комплексу "Комплекс-3".
22.04.2003 Обухівською районною державною адміністрацією Об`єднання співвласників житлового комплексу "Комплекс-3" зареєстровано як юридична особа.
Рішенням Загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу "Комплекс-3" від 04.10.2013 змінено найменування на Об`єднання співвласників житлового комплексу "Кантрі" та затверджено нову редакцію Статуту, державну реєстрацію змін проведено 30.12.2013.
Згідно з п. 1.1 Статуту Об`єднання співвласників житлового комплексу "Кантрі" (надалі - об`єднання) є правонаступником Об`єднання співвласників житлового комплексу "Комплекс 3", яке створене на підставі Закону України "Про об`єднання співвласників в багатоквартирному будинку" для управління, утримання і використання майна житлового комплексу.
Загальними зборами Об`єднання співвласників житлового комплексу "Кантрі" протоколом №20 від 22.08.2014 затверджено додаток до Статуту об`єднання співвласників житлового комплексу "Кантрі", згідно з яким ОСОБА_1 входить до складу засновників.
Право власності ОСОБА_1 на будинки 43/1, 43/2, 43/3, 43/4, 43/5, 43/6, 43/7, 43/8, 43/9, 43/10, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , підтверджено відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
30.11.2017 проведено збори Об`єднання співвласників житлового комплексу "Кантрі" з порядком денним: про обрання головуючого та секретаря Загальних зборів; про внесення змін і доповнень до діючого Статуту Об`єднання, з метою приведення його у відповідність до чинного законодавства України; про затвердження Статуту Об`єднання у новій редакції.
На зборах були присутні 6 власників, якими були прийняті спірні рішення, а саме: обрати ОСОБА_6 головуючим Загальних зборів, ОСОБА_7 - секретарем Загальних зборів; внести зміни і доповнення до діючого Статуту Об`єднання з метою приведення його у відповідність до чинного законодавства України; затвердити Статут Об`єднання у новій редакції, а державну реєстрацію змін до установчих документів доручити директору - ОСОБА_6 (із правом передоручення).
Пунктом 9.2 цього Статуту визначено, що Вищим органом управління об`єднання є загальні збори членів об`єднання. Кожний член об`єднання на загальних зборах має кількість голосів пропорційну кількості будинків, що перебувають у його власності, до загальної кількості персональних будинків житлового комплексу.
До виключної компетенції загальних зборів членів об`єднання відносяться: внесення змін і доповнень до Статуту об`єднання; обрання директора об`єднання; питання про використання об`єктів, що перебувають у спільній власності членів об`єднання, за виключенням питань, які передбачені загальними зборами до компетенції директора об`єднання; затвердження балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків та платежів членами об`єднання; прийняття рішень про реконструкцію та ремонт житлового комплексу або про зведення господарських чи інших споруд. Рішення загальних зборів про проведення реконструкції житлового комплексу з переплануванням та переобладнання приміщень вважається прийнятим за умови наявності письмової згоди всіх власників приміщень, майнові інтереси яких це перепланування зачіпає. Якщо власник приміщень відмовляється відселитися для проведення реконструкції будинку за умови наявності його письмової згоди на її проведення, спір може бути вирішено в судовому порядку. Рішення про проведення ремонту житлового комплексу, приймається виходячи з технічного стану елементів будинків (п.п. 9.8.1- 9.8.6 п. 9.8 Статуту).
Відповідно до п. 9.5 Статуту Загальні збори членів об`єднання є чинними, якщо на них присутні члени об`єднання, які мають більше ніж 50 відсотків голосів. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю голосів від загальної кількості голосів членів об`єднання, які присутні на загальних зборах. У разі відсутності кворуму для проведення загальних зборів директор визначає нову дату і час їх проведення, про що членам об`єднання надається додаткова інформація. Скликання та проведення нових зборів відбувається в загальному порядку, встановленому цим Статутом.
Згідно з п.9.6 Статуту питання, з яких рішення приймаються загальними зборами переважної більшістю голосів (3/4 голосів присутніх членів об`єднання): затвердження кошторису надходження та витрат; проведення ремонту будинків та їх відновлення після руйнування; внесення змін і доповнень до статуту об`єднання; припинення діяльності об`єднання. 
Як витікає з матеріалів справи (витяги з державного реєстру прав власності) загальна площа будинків на день проведення спірних зборів складала 5051,4 кв.м., площа будинків, які знаходяться у власності ОСОБА_1 становить 3870,9кв.м., що складає 76,6% від загальної площі.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги порушенням статутних положень щодо проведення зборів, які встановлені Статутом Об`єднання співвласників житлового комплексу "Кантрі" затвердженого Загальними зборами Об`єднання співвласників житлового комплексу "Комплекс 3", оформленого протоколом №19 від 04.10.2013, а саме неправомірною зміною визначення голосів на зборах всупереч Статуту.
На думку позивача, при проведенні спірних зборів та прийнятті рішення мали застосовуватися положення Статуту у редакції від 15.12.2014 та кворум зборів мав визначитися пропорційно кількості будинків, що перебувають у його власності від загальної кількості будинків житлового комплексу і тільки після голосування за такі зміни можуть проводитися збори за іншими правилами. При цьому, Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" не може застосовуватися, оскільки у об`єднанні знаходяться окремі будинки, які не є багатоквартирними.
Суд першої інстанції враховуючи положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, керуючись принципами розумності та справедливості, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, а твердження скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно із ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
У частині другій статті 4 Господарського процесуального кодексу України зазначається, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Отже зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Тобто правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.
Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлене у заявлений спосіб.
Позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Зазначені висновки про те, що порушене право та/або охоронюваний законом інтерес є об`єктом судового захисту, є характерними та загальними для усіх правовідносин, що передані на вирішення суду, у тому числі і для правовідносин у цій справі.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до господарського суду за захистом своїх прав зазначив, що при проведенні спірних Загальних зборів та прийнятті рішення необхідно було застосовувати положення Статуту відповідача в редакції від 15.12.2014 та, відповідно кворум зборів мав визначитися пропорційно кількості будинків, що перебувають у власності кожного члена об`єднання від загальної кількості будинків житлового комплексу. Позивач вважає, що тільки після голосування за такі зміни можуть проводитися збори за іншими правилами, а відтак на думку останнього відбулось порушення статутних положень щодо проведення зборів, а саме неправомірно змінено визначення голосів на зборах всупереч Статуту. При проведенні спірних загальних зборів відповідач не повинен був керуватися Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", оскільки створене об`єднання має окремі будинки, які не є багатоквартирними.
Відповідно до статті 385 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.
Приписами цієї статті в редакції на день створення об`єднання співвласників визначалося, що таке об`єднання може бути створене також власниками житлових будинків.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань організаційно-правова форма об`єднання визначена як об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.
При цьому, під час розгляду спору судом першої інстанції по справі №911/621/19 організаційно-правова форма об`єднання не змінювалася.
Згідно зі ч. 1 ст. 83 Цивільного кодексу України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. 
Відтак господарський суд першої інстанції обгрунтованого дійшов висновку, що при створенні і подальшому існуванні Об`єднання співвласників житлового комплексу "Контрі" не убачається протиріччя діючому законодавству.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".
Статтею 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання співвласників багатоквартирного будинку полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Отже, вищезазначений Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначає об`єднання співвласників багатоквартирного будинку як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що 01.07.2015 набрав чинності Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", яким також внесено зміни до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".
Частиною 1 ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
Частиною 3 ст. 13 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" встановлено, що статути об`єднань співвласників багатоквартирного будинку, затверджені до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього. Кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, кожний співвласник має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Статутом об`єднання може бути встановлено інший порядок визначення кількості голосів, що належать кожному співвласнику на загальних зборах. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували більше половини загальної кількості співвласників.
Враховуючи наведене вище, оскільки порядок голосування та прийняття рішень, встановлений Статутом Об`єднання співвласників житлового комплексу "Кантрі" у попередній редакції, суперечить вимогам Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", місцевий господарський суд правомірного дійшов висновку, що до спірних правовідносин мають застосовуватися положення саме Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", а не положення Статуту.
Апеляційний господарський суд вважає безпідставним та необгрунтованим посилання скаржника на те, що під час проведення загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу "Кантрі" 30.11.2017 власники будинків повинні були керуватися саме нормами Статуту Об`єднання стосовно порядку підрахунку голосів, а не нормою Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", оскільки на його думку приписи Закону надають можливість встановлення іншого порядку визначення кількості голосів, що належать кожному співвласнику на Загальних зборах.
Так, положення статуту Об`єднання співвласників житлового комплексу "Кантрі" (в редакції, яка діяла на момент проведення зборів) визначали порядок голосування членів Об`єднання співвласників житлового комплексу "Кантрі", а положення Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначають порядок голосування співвласників. Таким чином умови статуту обмежують права співвласників будинків на участь у загальних зборах у порівнянні з вимогами Закону. 
Враховуючи, що на день проведення Загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу "Кантрі" від 30.11.2017, співвласниками були 9 осіб: ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , а приймали участь на спірних зборах 6 з 9 співвлісників: ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , що в сукупності становить 66,66% голосів співвласників об`єднання, відсутні правові підстави визнання зборів приймати рішення по всіх питаннях порядку денного загальних зборів від 30.11.2017 недійсними.
Водночас, вимоги щодо визнання недійсним статуту Об`єднання співвласників житлового комплексу "Кантрі" у редакції, що була затверджена Загальними зборами від 30.11.2017 та скасування рішення про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи №18841050009001794 від 06.12.2017, що здійснено суб`єктами державної реєстрації - Реєстратором Виконавчого комітету Української міської ради Київської області Кучеренко Тетяною Олегівною є похідними, а отже відповідно також відсутні підстави для їх задоволення.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами неправомірність дій відповідача під час проведення спірних Загальних зборів та прийняття відповідних рішень, не доведено позивачем і порушення відповідними діями його прав та інтересів, а відтак судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову.
Згідно з ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути  належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати  обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2020 у справі №911/621/19 прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - без задоволення.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника ( ОСОБА_1 ).
Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2020 у справі №911/621/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2020 у справі №911/621/19 залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за ОСОБА_1 .
4. Матеріали справи №911/621/19 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 01.03.2021. 

Головуючий суддя                                                            Л.П. Зубець 

Судді                                                                                А.І. Мартюк

                                                                                С.О. Алданова