ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/7886/18	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,   
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  23.06.2020 ( суддя першої інстанції Юрков Е.О.) в адміністративній справі № 160/7886/18 за позовом   ОСОБА_1   до  Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИВ:
22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві “Дельта Банк” Кадирова Владислава Володимировича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому позивач просив:
визнати незаконним рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві “Дельта Банк” Кадирова Владислава Володимировича, яке оформлене наказом №813 від 16.09.2015 року, в частині про нікчемність договорів: №009-03616-200215 “Зростаючий” у євро від 20 лютого 2015 року, №008-03616-200215 “Зростаючий” у доларах США від 20 лютого 2015 року, №009-03726-240215 “Зростаючий” у євро від 24 лютого 2015 року;
зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича внести дані позивача до переліку (реєстру) як вкладника АТ “ДЕЛЬТА БАНК” та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо даних ОСОБА_1 , який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рахунках: № НОМЕР_1 по договору банківського вкладу “Класичний” (депозиту) №009-03616-200215 “Зростаючий” у євро від 20 лютого 2015 року; № НОМЕР_2 по договору банківського вкладу “Класичний” (депозиту) № 008-03616-200215 “Зростаючий” у доларах США від 20 лютого 2015 року; № НОМЕР_3 по договору банківською вкладу “Класичний” (депозиту) № 009-03726-240215 “Зростаючий” у євро від 24 лютого 2015 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 року провадження в адміністративній справі № 160/7886/18 за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в публічному акціонерному товаристві “Дельта Банк” Кадирова Владислава Володимировича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії – закрито.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2019 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року у справі № 160/7886/18 – скасовано в частині закриття провадження у справі щодо вимог про зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в публічному акціонерному товаристві “Дельта Банк” внести дані ОСОБА_1 до переліку (реєстру) як вкладника АТ “Дельта Банк” та подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо даних ОСОБА_1 і направлено справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року, залишеним в силі постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2020 року позов задоволено повністю, а саме: зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича внести дані ОСОБА_1 до переліку (реєстру) як вкладника АТ «ДЕЛЬТА БАНК» та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо даних ОСОБА_1 , який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рахунках: № НОМЕР_1 по договору банківського вкладу «Класичний» (депозиту) №009-03616-200215 «Зростаючий» у євро від 20 лютого 2015 року; № НОМЕР_2 по договору банківського вкладу «Класичний» (депозиту) № 008-03616-200215 «Зростаючий» у доларах США від 20 лютого 2015 року; № НОМЕР_3 по договору банківською вкладу «Класичний» (депозиту) № 009-03726-240215 «Зростаючий» у євро від 24 лютого 2015 року; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ЄДРПОУ 21708016) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) понесені позивачем судові витрати в сумі 1409,60 грн.
18 червня 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 160/7886/18, в якій заявник просив встановити контроль за виконанням рішення у відповідності ст. 382 КАС України та зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подати у встановлений строк звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2019 року по справі № 160/7886/18.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  23 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у справі № 160/7886/18 залишено без задоволення.
Позивачем подана апеляційна скарга, просить оскаржену ухвалу скасувати, заяву задовольнити.
                              Апеляційна скарга  фактично обґрунтована доводами заяви про встановлення судового контролю.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів   статті 311 КАС України   в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин 1 та 2   статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що   питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення по даній справі позивачем у ході розгляду справи не ставилося, і, як слідує з тексту рішення від 12 вересня 2019 року, судом не вирішувалося. Таким чином, викладені у тексті рішення суду мотиви не дають підстав для висновку про необхідність обтяження суб`єкта владних повноважень обов`язком подати звіт чи сплатити штраф у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судові рішення виконуються безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, КАС України. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №820/4261/18 та від 25.06.2020 року у справі № 0240/2226/18-а.
В той же час, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Так, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.
Частиною 2 статті 383 КАС України встановлено вимоги до поданої заяви. Зокрема, зазначено, що у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
Згідно з частинами 4 та 5 статті 383 КАС України заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
Таким чином, вказана процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України “Про виконавче провадження”.
Слід зазначити, що відповідно до положень пунктів 7, 8 частини 2 статті 383 КАС України заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення суду має містити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження.
Отже, виходячи з наведених вище норм, звернення до суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби.
Такий висновок також узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 року у справі №805/1458/17-а, та від 27.06.2019 року у справі №807/220/18.
Таким чином, звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку статті 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.
Враховуючи, що позивачем не надано до суду доказів його звернення до виконавчої служби щодо звернення до примусового виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у справі № 160/7886/18 відповідно до Закону України “Про виконавче провадження”, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.
Лист Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві від 13.11.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу , який надано апелянтом,  містить лише інформацію щодо відмови у стягнені за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати в сумі 1409,60 грн., отже, наразі неможливо стверджувати про обставини протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача.
Враховуючи, що позивач не навів обґрунтувань та не надав доказів, що підтверджують необхідність вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, колегія суддів доходить висновок про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 1. ч. 1 ст.   315, ч. 1 ст.   316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями   315,   316,   321,   322,   325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  23.06.2020 в адміністративній справі № 160/7886/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5   ст. 328 КАС України.
Повний текст постанови складено      18 лютого 2021  року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва