РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року
м. Рівне

Справа № 559/997/18
Провадження № 22-ц/4815/291/21

Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Ралець Р.В.

Рівненський апеляційний суд:
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий : Боймиструк С.В., 
судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Коник Богдан Михайлович, про визнання недійсним договору купівлі - продажу та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про перегляд рішення Дубенського міськрайонного суду від 12 вересня 2019 року.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 покликається на те, що рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.09.2019 позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Коник Богдан Михайлович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Мирогощанської сільської ради № 8 від 25 січня 2011 року про оформлення права приватної власності на житловий будинок та господарські будівлі за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , а також визнано недійсним свідоцтво про право власності на зазначене будинковолодіння від 06 червня 2011 року на ім`я ОСОБА_3 . Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу, р.н. 2665, від 05 серпня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Коником Б.М., в частині купівлі-продажу 1/2 частини жилого будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та повернуто ОСОБА_2 Ѕ частину вказаного жилого будинку з господарськими будівлями в приватну власність. Рішення набрало законної сили.
Вказує, що у січні 2020 року до Дубенського міськрайонного суду поданий позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Коник Б.М. про визнання недійсним договору купівлі-продажу. У цьому новому позові, позивач просить ухвалити рішення, яким визнати частково недійсним договір купівлі-продажу, р.н.2665 від 5 серпня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Коник Б.М. в частині купівлі-продажу 1/2 частини жилого будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та повернути їй 1/2 частину вказаного жилого будинку у приватну власність.
Зазначає, що даний позов з додатками та ухвалою суду від 17 лютого 2020 року вона отримала 21 травня 2020 року. Під час детального ознайомлення зі всіма матеріалами справи їй стало очевидним те, що  ОСОБА_2 під час розгляду судом справи 559/997/18 у якій вже є ухвалене рішення 12 вересня 2019 року і набрало законної сили, не повідомила про факти і обставини, що не могли бути нікому відомі крім неї на той час та не надала документів, які у неї були.
Так, до нового позову ОСОБА_2   подано копію Договору дарування від 19 квітня 1979 року та два технічні паспорти на спірний житловий будинок, що був предметом розгляду справи як №559/997/18, так і №559/130/20.
Перший технічний паспорт від 03.10 1986 року. Згідно плану житлового будинку, його розмір загальної площі складає 91,2 кв. метри. Даний будинок був поділений вже на той час на дві квартири, оскільки у технічному паспорті навіть вказана їх окрема площа: квартира АДРЕСА_2 - 48,9 кв.м.; квартира №2 - 42,3 кв.м. Є очевидним те, що в основу цього поділу вже було покладено Договір Дарування від 19.04.1979 року.
Другий технічний паспорт від 28.11.2019 року. Згідно плану житлового будинку, його розмір загальної площі складає 117,3 кв.м. Даний будинок не поділений на дві квартири, навіть згадки про це у ньому ніде немає. Натомість, шляхом порівняння цих двох планів на один будинок вбачається, що він з 1986 року зазнав змін, до нього є прибудови, внаслідок чого збільшилася і його площа.
Позивачка ОСОБА_2 оскаржуючи рішення сільської ради та визнаючи недійсним договір купівлі-продажу цього спірного житлового будинку не могла цього не знати, але не повідомила про цей факт ні суд, ні сторони у справи. Це могло суттєво вплинути на вирішення цієї справи, адже, до приміщень, які після 1986 року були здійснені і побудовані померлим вітчимом ОСОБА_4 та її померлою матір`ю ОСОБА_3 вона не має жодного відношення і не могла претендувати на них, як нібито на свою власність. У наданому нею Договорі дарування є чітко визначені кімнати і частини приміщень, які їй були передані у дар.
Вважає, що ОСОБА_2 свідомо не надала всі наявні у неї документи на той час, повну копію технічного плану на будинок станом на момент дарування, а надала лише вигідні їй документи, для того, щоб скористатися її незнанням ситуації, адже на той момент вона була малолітня і не могла цього знати, і отримати у власність 1/2 частину будинку вже із здійсненою прибудовою, яка їй ніколи не належала.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 07 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дубенського міськрайонного суду від 12 вересня 2019 року.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаної ухвали суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що суд помилково дійшов висновку, що предметом спору по даній справі було виключне право на Ѕ частину будинку, адже ОСОБА_2 мала право на Ѕ частину із зазначенням конкретних кімнат, а не на весь будинок з врахуванням добудови.
Просить ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 грудня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 зазначає, що відомості які зазначені в технічному паспорті не є одним із доказів у справі, оскільки відповідачка знала про їх існування, оскільки проживала усі роки в спірному домоволодінні, безпідставно та незаконного користувалась ним і знала який саме вигляд та розміри він мав.
Просить ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 грудня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Сторони в судове засідання не з`явились, хоч належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини, на які покликається ОСОБА_1 не є нововиявленими, істотними для вирішення справи, висновків суду вони не спростовують. Відомості, що містяться в технічному паспорті не є одним із доказів в справі.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно зі ст. 423 ЦПК України:
1. Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
2. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

Судом встановлено, що рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.09.2019 позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області, третя особа з самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Коник Богдан Михайлович про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення - задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Мирогощанської сільської ради № 8 від 25 січня 2011 року про оформлення права приватної власності на житловий будинок та господарські будівлі за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , а також визнано недійсним свідоцтво про право власності на зазначене будинковолодіння від 06 червня 2011 року на ім`я ОСОБА_3 . Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу, р.н. 2665, від 05 серпня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Коником Б.М., в частині купівлі-продажу Ѕ частини жилого будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та повернуто ОСОБА_2 Ѕ частину вказаного жилого будинку з господарськими будівлями в приватну власність. 
Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось і набрало законної сили 16.10.2019 року (а.с. 142-144).
Як вбачається зі згаданого рішення суду, ОСОБА_1 зустрічних вимог про поділ будинку в натурі, визначення розміру часток у спільному майні не заявляла, не доводила їх перед судом та відповідно не обґрунтовувала доводами викладеними в заяві про перегляд цього рішення за нововиявленими обставинами.

Заявниця ОСОБА_1 у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами посилається на те, що ОСОБА_2 не повідомила про факти і обставини, що не могли бути нікому відомі, крім неї на той час та не надала документів, які у неї були. Зазначає, що до нового позову нею подано копію Договору дарування від 19 квітня 1979 року та два технічні паспорти на спірний житловий будинок. Перший технічний паспорт від 03.10.1986 року, де згідно плану житлового будинку, його розмір загальної площі складає 91,2 кв. метри. Даний будинок був поділений вже на той час на дві квартири. Другий технічний паспорт від 28.11.2019 року, де згідно плану житлового будинку, його розмір загальної площі складає 117,3 кв.м. Даний будинок не поділений на дві квартири, а шляхом порівняння цих двох планів на один будинок вбачається, що він з 1986 року зазнав змін, до нього є прибудови, внаслідок чого збільшилася і його площа.
Як вбачається з матеріалів справи, Договір дарування від 19 квітня 1979 року, технічний паспорт за 1986 рік та свідоцтво про право особистої власності ОСОБА_5 на Ѕ частину домоволодіння, без визначення конкретних приміщень, були додані до матеріалів справи, ще при поданні позову 24 травня 2018 року (а.с.10-11) та вони були предметом дослідження в справі.
Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18 (провадження № 61-14879св19), вирішуючи питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним. Зокрема, такими підставами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених цим пунктом, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявниці на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. 
ОСОБА_2   відновила права власності на свою Ѕ частину будинковолодіння згідно рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 вересня 2019 року в розмірі зазначеному в правовстановлюючому документі - свідоцтві про право особистої власності ОСОБА_5 .. Після набрання рішенням законної сили нею було розроблено технічну документацію, зареєстровано право власності в реєстраційних органах та відповідно був виготовлений технічний паспорт 28.11.2019 року, а тому він аж ніяк не міг існувати під час розгляду справи і вона не могла його надати.
Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, технічний паспорт не є правовстановлюючим документом на нерухомість, а тільки інформаційним. Технічна документація, яка носить інформаційний характер, не є істотною для справиобставиною і в даному випадку не може бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами. Тим більше, як зазначено вище, технічний паспорт був виготовлений 28.11.2019 року, тобто після набрання чинності рішення суду в даній справі і не міг входити в предмет доказування і вплинути на висновки суду про права та обов`язки сторін.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування щодо заявлених вимог, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції  були правильно, всебічно і повно  встановлені  обставини справи,  характер правовідносин, застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим ухвала підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 лютого 2021 року.

Головуючий:                                                                                         С.В. Боймиструк

Судді:                                                                                                     С.В. Хилевич

                                                                                С.С. Шимків