Справа № 991/118/21
Провадження № 1-кс/991/381/21

УХВАЛА
1 лютого 2021 року 	місто Київ	

Суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про відвід слідчої судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_5 від розгляду скарги на рішення детектива Національного антикорупційного бюро України (НАБУ) про відмову в задоволенні клопотання про допит підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 52020000000000455 від 20.07.2020.

У провадженні слідчої судді ОСОБА_5 перебуває зазначена скарга. У ході її розгляду 20.01.2021 адвокатом ОСОБА_3 було подано заяву про відвід слідчої судді ОСОБА_5 від розгляду вказаної скарги.
У заяві захисник вказує на наявність обставин, що викликають сумнів у її неупередженості слідчої судді під час розгляду скарги.
У заяві він вказує на наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості слідчої судді під час розгляду скарги.
У судовому засіданні, у якому вирішувалась вказана заява про відвід, адвокат ОСОБА_3 вказав, що слідча суддя ОСОБА_5 розглядає декілька скарг, поданих ним. До цього, суддя постановила три ухвали, якими у задоволені скарг адвоката ОСОБА_3 відмовила. На думку адвоката, під час розгляду скарг слідча суддя, серед іншого, встановила, що захисник намагається довести невинуватість підзахисного, збираючи не ті докази, оскільки слідчі дії, які він хоче провести, не будуть доводити факти та обставин невинуватості його клієнта у інкримінованому йому правопорушенні. Суддя вказує захисту, які докази слід збирати.
Захисник зазначає, що сторона самостійно вирішує, які фактичні дані встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також самостійно вирішує, яким чином такі докази збирати. У тому ж разі, якщо такі вказівки стороні захисту дає суд, такий суд не може вважатися неупередженим.
Слідча суддя ОСОБА_5 була повідомлена про розгляд заяви про відвід. Однак у засідання не прибула, пояснень щодо заявленого відводу не подала, але надала для дослідження матеріали вказаної скарги.
Детектив ОСОБА_6 , у судове засідання не прибув, однак направив відзив на заяву про відвід, у якому просив здійснювати розгляд справи без його участі. Детектив вказав, що за період з 22.07.2020 до 25.01.2021 від захисника ОСОБА_3 йому було подано 6 клопотань про ініціювання слідчих (розшукових) дій. Після розгляду вказаних клопотань детективом та прийняття постанов про відмову у їх задоволенні, адвокат почав звертатися до слідчого судді зі скаргами на такі рішення. Водночас, слідча суддя ОСОБА_5 залишила без задоволення деякі із них. Таким чином, детектив зазначає, що заяви про відвід судді свідчать тільки про прояв незгоди з її рішеннями, однак не містять обставин, що свідчили б про її упереджене ставлення.
Суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі вказаних осіб, оскільки за змістом ч. 3 ст. 81 КПК їх присутність при вирішенні питання про відвід не є обов`язковою.
За результатами вивчення заяви про відвід, суддя встановив, що вона не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя підлягає відводу, визначений ст. 75, 76 КПК. Відповідно до ст. 75 КПК слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Стаття 76 КПК України передбачає недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
Заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК.
Фактично доводи захисника ОСОБА_3 зводяться до незгоди з ухвалами слідчої судді ОСОБА_5 , постановленими за результатами розгляду поданих ним раніше скарг. При цьому, як випливає з норм чинного КПК, суддя, який розглядає заяву про відвід, не здійснює перевірку та оцінку рішень, які приймаються слідчим суддею, якому заявлено відвід.
Не досліджуючи зміст і законність судових рішень, які були постановлені слідчим суддею ОСОБА_5 в цьому кримінальному провадженні, суддя, в першу чергу, звертає увагу, що будь-яке рішення за наслідками розгляду, зокрема, скарг у кримінальному провадженні, постановляється слідчим суддею на підставі дослідження всіх матеріалів справи та оцінки доказів. Зважаючи на те, що розгляд скарги на дії слідчого здійснюється у порядку, встановленому для судового розгляду під час такого розгляду підлягають застосуванню і засади законності, змагальності та диспозитивності, встановлені ст. 9, 22, 26 КПК. 
З врахуванням особливостей оскарження рішень, дій та бездіяльності органу досудового розслідування змагальність передбачає самостійне обстоювання стороною захисту і обвинувачення їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Крім того, при розгляді скарг слідчий суддя згідно зі ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У відповідності до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Тому вони вважаються законними, доки не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (ч. 1 ст. 129 Конституції України).
За таких умов відповідна правова позиція слідчого судді під час розгляду кожної окремої скарги залежить не лише від активності в питанні обстоювання сторонами своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, а також від рівня, якості та обсягу наданих в підтвердження таких позицій матеріалів. Водночас, слідчий суддя не зв`язаний своїми попередніми висновками під час винесення рішення в конкретній справі, якщо матеріали, що ним досліджуються, змінюються.
За таких обставин незгода заявника з раніше постановленим слідчим суддею рішенням об`єктивно не може розглядатися як сумнів у неупередженості цього судді.
Питання оцінки рішень є предметом розгляду в апеляційному провадженні, а тому можуть вирішуватись лише в суді апеляційної інстанції. У випадку, якщо ухвала не підлягає оскарженню, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Твердження ж адвоката про те, що слідча суддя, без сумніву, прийме аналогічне рішення за результатами розгляду його скарги на рішення НАБУ, є лише припущеннями. Із матеріалів скарги вбачається, що у справі відбулось лише одне судове засідання, у якому вирішувались лише процедурні питання. Наразі слідча суддя по суті скарги жодного рішення не прийняла. Із технічного запису судових засідань не вбачається здійснення нею певних дій чи висловлювань, що свідчили б про її упередженість по відношенню до учасників провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим. Натомість наведені в заяві відомості не є такими, які б свідчили про упередженість слідчого судді. Факти, на які посилається заявник, не становлять обставин, передбачених ст. 75, 76 КПК України, і не свідчать про упередженість слідчого судді при розгляді скарги. Тому в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.
На підставі викладеного, суд постановив:

відмовити захиснику ОСОБА_3 у задоволенні заяви про відвід слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_5 від розгляду скарги на рішення детектива Національного антикорупційного бюро України (НАБУ) про відмову в задоволенні клопотання про допит підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 52020000000000455 від 20.07.2020.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                 ОСОБА_1