ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 812/481/18
адміністративне провадження № К/9901/64752/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області 
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 (головуючий суддя - Чернявська Т.І.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 (головуючий суддя - Компанієць І.Д., судді - Казначеєв Е.Г.,  Ястребова Л.В.)

ВСТАНОВИВ:
І. Історія справи
1.    У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, в якому просила суд:
- визнати неправомірною відмову начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі 3-х місячних суддівських винагород за останньою посадою судді місцевого суду;
- зобов`язати начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі 3-х місячних суддівських винагород за останньою посадою судді місцевого суду у зв`язку з відставкою судді.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем необґрунтовано та всупереч положень законодавства відмовлено у нарахуванні та виплаті їй вихідної допомоги у розмірі 3-х місячних суддівських винагород за останньою посадою у відповідності до норм ч. 1 ст. 109, статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 07.07.2010 №2453-VI із змінами, внесеними згідно із Законом України від 02.12.2010 №2756-VI.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3.    Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2018, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018, у задоволенні позову відмовлено.
4. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час звільнення позивача у відставку нормами Закону «Про судоустрій та статус суддів» не було передбачено виплати вихідної допомоги судді у зв`язку з відставкою. Так, стаття 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» була виключена пунктом 28 розділу ІІ Закону України від 27.03.2014 №1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні». Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що на час звільнення позивача з посади були відсутні передбачені законом підстави для виплати позивачу одноразової вихідної допомоги у зв`язку із виходом у відставку.
5. Суд апеляційної інстанції підтримав зазначені висновки та також вказав, що внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 №1166-VII зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI в частині скасування положень статті 136 цього Закону є чинними та неконституційними не визнавались.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
6.    У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з касаційною скаргою на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
7. Касаційна скарга обґрунтована тим, що зміни до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-VI набрали чинності 01.04.2014, в той час як право на відставку, та право на виплату вихідної допомоги ОСОБА_1 набула до внесення цих змін. Вважає, що з прийняттям Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 застосування положень Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» в частині скасування виплати вихідної допомоги суддям є неправомірним.
8. Крім того, ОСОБА_1 посилається на рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008, яким визнано неконституційними окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в частині позбавлення права посадових осіб на вихідну допомогу, та стверджує, що відповідні положення Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» також не відповідають Конституції України. 
9. Відзиву на касаційну скаргу не надходило, що у відповідності до ч. 4 ст. 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
10.    Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 для розгляду справи №812/481/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Білоус О.В., судді - Бевзенко В.М., Стрелець Т.Г.
11. Ухвалою Верховного Суду від 22.11.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , встановлено строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
12. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівником секретаріату Касаційного адміністративного суду №597/0/78-19 від 04.06.2019 призначено повторний автоматизований розподіл касаційної скарги у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Білоуса   О.В.
13. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2019 для розгляду справи №812/481/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук А.В., судді - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко    Ж.М.
14. Ухвалою Верховного Суду від 18.03.2021 адміністративну справу прийнято до провадження визначеною колегією суддів та призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
15. З 29 вересня 1980 року по 17 квітня 2015 року ОСОБА_1 перебувала на посаді судді Артемівського районного суду м. Луганська, з 20 квітня 2015 року по 20 вересня 2016 року - на посаді судді Рубіжанського міського суду Луганської області, що підтверджено копією розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
16. Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 №1515-VIII «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 звільнено з посади судді Рубіжанського міського суду Луганської області у зв`язку з поданням нею заяви про відставку.
17. Наказом Рубіжанського міського суду Луганської області від 20.09.2016 №82-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача відраховано зі штату Рубіжанського міського суду Луганської області у зв`язку з поданням заяви про відставку та виходом у відставку 20.09.2016 та наказано виплатити компенсацію за дні невикористаних відпусток.
18. Позивач звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області із заявою від 08.12.2017 про нарахування та виплату вихідної допомоги у зв`язку з відставкою.
19. Відповідач листом від 14.12.2017 відмовив у виплаті вихідної допомоги з підстав того, що на час прийняття постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 №1515-VIII та видання наказу голови Рубіжанського міського суду Луганської області від 20.09.2016 №82-ОС Закон України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» не містив положень щодо виплати вихідної допомоги судді у зв`язку з відставкою.
20. Також позивач звернулася із заявою від 08.12.2017 про нарахування та виплату вихідної допомоги у зв`язку з відставкою до територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, на яку отримала лист від 08.12.2017 №2059/17-Вих із відмовою з аналогічних підстав. 
ІІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
21. Конституція України
21.1. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21.2. Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
21.3. Відповідно п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України (у редакції, яка була чинною на час звільнення позивача у відставку) однією із підстав для звільнення судді з посади є подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
22. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010
22.1. За приписами ст. 122 Закону порядок розгляду питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, визначається цим Законом та Регламентом Верховної Ради України. Питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок. Повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді.
22.2. Відповідно до частини першої статті 136 Закону в редакції, яка була чинна до 01.04.2016, судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.
23. Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VII від 27.03.2014
23.1. Пунктом 28 розділу ІІ Закону внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI та виключено статтю 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка передбачала виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. 
23.2. Згідно з прикінцевими положеннями Закону зміни, передбачені розділом II, набирають чинності з 1 квітня 2014 року.
IV. Позиція Верховного Суду
24. За приписами ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
25.    Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
26. Відповідно до частини першої статті 136 Закону №2453-VI в редакції, яка була чинна до 01.04.2016, судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.
27. Законом України від 27.03.2014 №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України», який набрав чинності 1 квітня 2014 року (далі - Закон № 1166-VII), внесено зміни до Закону №2453-VI, а саме виключено статтю 136 цього Закону.
28. 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до частини першої статті 143 якого судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.
29. Статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, відтак до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача з посади судді.
30. Отже, законодавством дійсно передбачена виплата вихідної допомоги судді, який вийшов у відставку, однак Закон №1402-VIII, який містить правові норми щодо виплати вихідної допомоги в розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою, не діяв на момент прийняття Верховною Радою України постанови від 08.09.2016 №1515-VIII «Про звільнення суддів», якою позивача звільнено з посади судді у зв`язку з поданням нею заяви про відставку. 
31. Конституційний Суд України у рішенні від 19.11.2013 №10-рп/2013 зазначив, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов`язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов`язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв`язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.
32. За встановлених у цій справі обставин та з огляду на зміни у правовому регулюванні забезпечення суддів, які відбулися з набранням чинності Закону №1166-VIІ, законних підстав для виплати позивачу вихідної допомоги, у зв`язку з його відставкою, у відповідача не було. Те, що ці законодавчі зміни позбавили суддів, які набули право на відставку, отримати вихідну допомогу, не може бути достатньою підставою для того, щоб апелювати до правового регулювання, яке існувало раніше, як на правову підставу для виплати цієї допомоги після того, як парламент позбавив суддів права її отримувати. Вказана правова позиція вже була викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.01.2020 у справі №813/4690/16, від 29.01.2020 у справі №802/2069/17-а та від 14.02.2020 у справі №826/4176/17.
33. При цьому колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, що визнання Конституційним Судом України неконституційними окремих положень Закону «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» не має наслідком невідповідність Конституції Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України» в частині, що стосується відміни виплати вихідної допомоги. Рішення щодо неконституційності вказаного Закону в частині виключення статті 136 із Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Конституційним Судом України не приймалося, а тому доводи касаційної скарги в цій частині відхиляються.
34. Верховний Суд також не погоджується з доводами позивача про те, що право на відставку було набуте нею після 20 років роботи на посаді судді, і з цього моменту вона отримала право на виплату вихідної допомоги, яке було гарантоване частиною третьою статті 43 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та, відповідно, подальші зміни у законодавстві не можуть позбавляти набутого права. Такі доводи є помилковими, з огляду на те, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» було прямо визначено, що право на вихідну допомогу має лише суддя, який пішов у відставку, тобто реалізував власне право на відставку.
35. Порядок розгляду питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, визначається Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та Регламентом Верховної Ради України. Питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок.
36. За змістом ч. 3 ст. 122 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді.
37. За приписами абзацу третього пункту 7 Указу Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» від 10.06.1997 №503/97 акти Верховної Ради України і Президента України про призначення відповідно до законодавства на посади і звільнення з посад набирають чинності з моменту їх прийняття.
38. Отже, чинним на час виникнення спірних відносин законодавством визначений порядок реалізації права судді на звільнення у зв`язку з відставкою, яка починається з подання суддею відповідної заяви і закінчується прийняттям Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді, яка набирає чинності з моменту її прийняття.
39. Враховуючи викладене, реалізація права позивача на звільнення у зв`язку з відставкою відбулась у момент прийняття Верховною Радою України відповідної постанови, тобто 08.09.2016.
40. Оскільки позивач набула зазначене право, але його не реалізувала, то підстави для застосування до спірних відносин частини 3 статті 43 Закону України «Про статус суддів» - відсутні.
41. При цьому, Верховний Суд зауважує, що не виплата такої допомоги не є звуженням змісту та обсягу прав позивача, оскільки законодавство, чинне на момент виходу ОСОБА_1 у відставку, виплату такої допомоги не передбачало. 
42. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу вихідної допомоги, у зв`язку з виходом у відставку у розмірі 3 місячних заробітних плат за останньою посадою.
43. З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 та постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 відсутні.
44. Згідно зі ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
45. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
46. З огляду на результат касаційного перегляду справи перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі № 812/481/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	А.В. Жук Н.М. Мартинюк   Ж.М. Мельник-Томенко