ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/21676/20	Головуючий у 1-й інстанції Гуменний П.П. 	
Провадження № 33/817/178/21 	Доповідач - Коструба Г.І.	
Категорія - ч. 1 ст. 44-3 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 01 квітня 2021 року у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , генерального директора ТРЦ “Подоляни”,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 
Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати через істотні порушення матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду та прийняти нове рішення, яким звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
Вказує, що роз`яснення Міністерства юстиції України №1332-0-26-13/11 від 22 березня 2013 року, на які посилається суд при визначенні поняття “посадова особа”, є необґрунтованими, оскільки дане роз`яснення стосується посадових осіб юридичних осіб публічного права. А діяльність юридичних осіб приватного права регулюється Цивільним кодексом України та ЗУ “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю”. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦК України цим Кодексом встановлюються порядок створення, організаційно-правові форми, правовий статус юридичних осіб приватного права. Згідно із ст. 1 ЗУ “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю” цей Закон визначає правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників. Статтею 42 даного Закону передбачено, що посадовими особами товариства є члени виконавчого органу, наглядової ради, а також інші особи, передбачені статутом товариства. А тому критерій віднесення особи до кола посадових осіб, наведений судом першої інстанції, а саме: наявність в неї організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій не підлягає застосуванню щодо товариств з обмеженою відповідальністю.
Посилається на те, що відповідно до п. п. 10.1 статуту ТОВ “Теркурій-2” управління Товариством здійснюють його органи, а саме: Вищий орган управління Товариства — Загальні збори учасників Товариства, Одноосібний виконавчий орган Товариства — Директор.
Зазначає, що директором ТОВ “Теркурій-2” призначено ОСОБА_2 .
Звертає увагу на те, що ТРЦ “Подоляни” є одним із напрямків господарської діяльності ТОВ “Теркурій-2”.
Вказує, що відповідно до структури Товариства генеральний директор зобов`язаний виконувати рішення директора Товариства. При цьому посилається на те, що директор Товариства одноосібно приймає рішення щодо діяльності Товариства, у тому числі і графіку роботи ТРЦ “Подоляни”. 
Наголошує на тому, що йому як генеральному директору ТРЦ “Подоляни” у законний та допустимий спосіб не делегувались повноваження директором ТОВ “Теркурій-2”, які б надавали йому право діяти від імені Товариства.
Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином, у зв`язку з чим вважаю, що розгляд справи слід провести за його відсутності.
Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП суд (суддя) при розгляді справи про адміністративне правопорушення має всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її у відповідності до закону.
Згідно із ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та інші.
Дослідивши матеріали справи суддя суду апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Зі змісту протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАБ №061062 від 28 листопада 2020 року та серії ВАБ №060930 від 29 листопада 2020 року вбачається, що 28 листопада 2020 року об 11:05 год. генеральний директор ТРЦ «Подоляни» ОСОБА_1 за адресою: м. Тернопіль, вул. Текстильна, 28ч. не вжив відповідних заходів щодо унеможливлення подальшої діяльності торгівельно-розважального центру, чим порушив вимоги п. п. 2 п. 15 постанови Кабінету Міністрів № 641 від 22.07.2020 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ № 1100 від 11.11.2020 у відповідності до ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2020 зі змінами та доповненнями.
Окрім цього, 29 листопада 2020 року о 10:57 год. генеральний директор ТРЦ «Подоляни» ОСОБА_1 за адресою: м. Тернопіль, вул. Текстильна, 28ч. не вжив відповідних заходів щодо унеможливлення подальшої діяльності торгівельно-розважального центру, чим порушив вимоги п. п. 2 п. 15 постанови Кабінету Міністрів №641 від 22.07.2020 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ №1100 від 11 листопада 2020 року у відповідності до ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року зі змінами та доповненнями.
Диспозицією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.
У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.
Відповідно п. п. 2 п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 зі змінами від 01.11.2020 додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється: 2) приймання відвідувачів у торговельно-розважальних центрах.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 44-3 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАБ №060930 від 29 листопада 2020 року та серії ВАБ №061062 від 28 листопада 2020 року; рапортами інспекторів-чергових Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Настина В.В. від 28.11.2020 року, Є. Гутмана від 29 листопада 2020 року; рапортами працівників поліції Р. Грицик від 09 січня 2021 року, та М. Волиняк від 04 лютого 2021 року; відеофайлами, на яких зафіксований факт вчинення адміністративних правопорушень. 
Посилання апелянта на те, що він не є суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 43 КУпАП, не беруться до уваги з огляду на наступне.
Відповідно санкція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб – від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Із системного аналізу наведених норм вбачається, що законодавець виокремлює дві категорії фізичних осіб, на які накладаються штрафи, а саме: громадяни та посадові особи.
Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність посадових осіб, проте не містить визначення цього поняття, але умовою притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб цей Кодекс визначає недодержання правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. 
Відповідно до змісту законодавства України, а саме ст. 65 ГК України, посадова особа - це особа, в якої наявні організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські функції.
Організаційно-розпорядчі функції полягають у здійсненні керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах та організаціях (планування роботи, організація праці, забезпечення трудової дисципліни тощо). Такі функції здійснюють, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних чи комунальних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідувачі відділів, лабораторій) та їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири) тощо.
Адміністративно-господарські обов`язки включають повноваження з управління або розпорядження державним, комунальним чи колективним майном, що полягає в установленні порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпеченні контролю за цими операціями тощо. Такі повноваження у тому чи іншому обсязі мають начальники планово-господарських, постачальних, фінансових відділів та служб, завідувачі складів, магазинів, майстерень, ательє, їх заступники, керівники відділів підприємств, відомчі ревізори та контролери тощо.
Як вбачається з наказу ТОВ “Теркурій-2” №30/03-2П від 30 березня 2012 року, ОСОБА_1 переведено з посади директора ТРЦ “Подоляни” на посаду генерального директора ТРЦ “Подоляни” з 01 квітня 2012 року.
Як вбачається з Посадової інструкції генерального директора ТРЦ “Подоляни” від 30 березня 2012 року, затвердженої директором ТОВ “Теркурій-2”, генеральний директор ТРЦ “Подоляни” належить до професійної категорії “Керівники”. Генеральний директор ТРЦ “Подоляни”: організовує виробничо-господарську діяльність ТРЦ “Подоляни” на основі застосування методів обґрунтованого планування, нормативних матеріалів, фінансових і трудових витрат, широкого розповсюдження передового досвіду. Вирішує всі питання в межах наданих йому прав, доручає виконання окремих організаційно-господарських функцій іншим особам: заступникам керівника, керівникам структурних підрозділів підприємства. 
А тому, як вірно було враховано судом першої інстанції, ОСОБА_1 здійснював організаційно-розпорядчі функції в ТРЦ «Подоляни» в м. Тернополі та є однією із відповідальних осіб за діяльність закладу, оскільки саме на нього покладено обов`язки із організації роботи і ефективної взаємодії структурних підрозділів ТРЦ «Подоляни», організації виробничо-господарської діяльності ТРЦ «Подоляни», тобто він наділений обов`язками по здійсненню керівництва в торгівельно-розважальному центрі. 
За таких обставин судом першої інстанції правомірно відносно ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП як на посадову особу, оскільки останній, будучи на посаді генерального директора ТРЦ “Подоляни” та фактично виконуючи функції керуючого ТРЦ “Подоляни”, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки порушив правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, зокрема п.п. 2, п.15 постанови Кабінету Міністрів №641 від 22.07.2020 року зі змінами та доповненнями Постанови КМУ №1100 від 11 листопада 2020 року, а саме: допустив приймання відвідувачів у торгівельно-розважальному центрі.
При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. 
Таким чином, в ході апеляційного розгляду обставин, які би підтверджували доводи апеляційної скарги і спростовували висновки суду першої інстанції, не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2021 року відносно нього залишити без змін. 
Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського 
апеляційного суду Г. І. Коструба