ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4915/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  01 березня 2021 року                                                                                         м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого-судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., за участю секретаря - Сергієнко Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віта-Текс" до Київської митниці Держмитслужби, Головного державного інспектора Київської митниці Держмитслужби Савенка Леоніда Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності,

ВСТАНОВИВ

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Віта-Текс" (далі - ТОВ "Віта-Текс", позивач) з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), Головного державного інспектора Київської митниці Держмитслужби Савенка Л.В. (далі - інспектор Савенко Л.В., відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 13.12.2019 №UA100300/2019/000004/2; 
- визнати протиправною бездіяльність головного державного інспектора Савенка Л.В., яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову в митному оформленні товарів за додатковою митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/424290 від 06.12.2019.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при митному оформленні товару, який ввозився на митну територію України, ним було визначено його митну вартість за основним методом за ціною договору (контракту) та заявлено цей показник у відповідній додатковій митній декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/424290 від 06.12.2019  до якої були надані усі необхідні документи для підтвердження ціни. 
Водночас митний орган безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товару, визначеною за ціною договору (контракту), та незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням другорядного шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100300/2019/000004/2 від 13.12.2019. Визнано протиправною бездіяльність інспектора Савенка Л.В., яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову в митному оформленні товарів за додатковою митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/424290 від 06.12.2019.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Так, на підтвердження своєї позиції апелянт зазначає, що під час перевірки правильності заповнення митних документів, поданих позивачем було встановлено наявність розбіжностей, що не давали можливості підтвердити всі числові значення складових митної вартості, визначеної позивачем в митній декларації та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
При цьому застосування відповідачем резервного методу розрахунку митної вартості є правомірним, оскільки позивачем не було надано додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), що позбавляло митний орган можливості визначити митну вартість товарів в інший спосіб.
Крім того, на переконання апелянта, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про можливість визначення митної вартості товару за основним методом - за ціною договору (контракту) та відсутності підстав для витребування у позивача додаткових документів.
Також скаржником зазначено про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності державного інспектора, оскільки рішення про відмову в прийнятті митної декларації було прийняте з порушення законодавчо встановленого строку у зв`язку із проведення реорганізації в Київській митниці Держмитслужби.
Проте указані обставини судом першої інстанції враховано не було, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач наполягає на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 залишити без змін.
Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ТОВ «Віта-Текс» зареєстроване як юридична особа 15.08.2006, номер запису 1 072 102 0000 007898 що підтверджується Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Як слідує з матеріалів справи, між Shaoxing City Jinqiao Textile Co., Ltd., компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці, (далі продавець), та ТОВ «Віта-Текс» 01.12.2015 був укладений договір купівлі-продажу №VT0112-15 (далі договір), відповідно до якого продавець продає позивачу тканини виробництва Китайської Народної Республіки. 
Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 3.1 та 4.1 договору продавець і позивач погодили, що найменування, вартість і кількість товару може змінюватися згідно з додатками до договору, які є невід`ємною частиною договору, якщо інше не передбачено цим договором.
Товар відвантажується морським транспортом на умовах CFR Україна (відповідно до Incoterms 2010), якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору. Морський порт на митній території України, до якого продавець зобов`язується поставити товар позивачу, узгоджується сторонами окремо. 
Сторони домовилися, що в ціну товару включаються також його вартість, упаковка, маркування й доставка.
Оплата за товар буде здійснюватися позивачем шляхом сплати виставленого продавцем інвойсу на товар протягом 60 (шістдесяти) календарних днів із дня отримання товару позивачем або його уповноваженим представником на митній території України, якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору. 
Продавець та позивач 23.11.2018 уклали додаткову угоду №2 до договору, якою, зокрема, продовжили строк дії договору до 31.12.2021 та виклали пункт 5.2 договору в новій редакції, відповідно до якої сторони домовилися, що разом із товаром продавець зобов`язується передати вантажоотримувачу товару наступні документи: товаросупровідні документи на товар; комерційний рахунок (інвойс) продавця; пакувальний лист; сертифікат про походження товару. 
Продавець та позивач 06.09.2019 уклали додаток №VT176 до договору (далі додаток), відповідно до пункту 1 якого продавець передав у власність позивача, а позивач прийняв та зобов`язався оплатити на умовах додатку наступний товар (далі товар): тканина вибивна, 100% акрил, сток, завширшки 112 см, товарна позиція 55122910 відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі УКТ ЗЕД), в загальній кількості 860 кг, 9 157 погонних метрів; тканина вибивна, 100% акрил, сток, завширшки 77 см, товарна позиція 55122910 відповідно до УКТ ЗЕД, в загальній кількості 13 020 кг, 198 264 погонних метрів. 
Загальна вартість товару згідно з пунктами 1-3 додатку та інвойсом №DC-080919 від 08.09.2019 склала 48 580,00 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах CFR м. Чорноморськ, Україна (Incoterms 2010). Вантажовідправником товару є Dygo Corporation.
Позивач 11.11.2019 з метою переміщення товару через митний кордон України подав попередню митну декларацію ІМ40ЕЕ №UA125000/2019/957821. 
Київська митниця ДФС, правонаступником якої є Київська митниця Держмитслужби, 25.11.2019 провела митний огляд товару та склала акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA125110/2019/423200, яким підтвердила, зокрема те, що товар позивача є стоковим. 
Позивач 06.12.2019 подав до Київської митниці ДФС додаткову митну декларацію ІМ40ДТ №UA125110/2019/424290, у графі 31 якої позивачем був зазначений товар. 
Відповідно до граф 20, 22 та 42 додаткової митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/424290 від 06.12.2019 загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту), склала 48 580,00 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах CFR м. Чорноморськ, Україна.
Позивачем до Київської митниці ДФС разом із додатковою митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/424290 від 06.12.2019 подано такі документи: пакувальний лист продавця на товар від 08.09.2019 (0271); рахунок-фактура №DC-080919 від 08.09.2019 (0380); коносамент №MEDUJP575825 від 08.09.2019 (0705); автотранспортна накладна №А0965813 від 24.11.2019 (0730); сертифікат про походження товару №AN114627 від 30.10.2019 (0861); акт Київської митниці ДФС про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA125110/2019/423200 від 25.11.2019; додаток (4103); додаткова угода №2 від 23.11.2018 до договору (4103); договір (4104).
Після подання вказаної митної декларації 06.12.2019 декларант отримав від відповідача електронне повідомлення про надання додаткових документів та інформації про правильність зазначення митної вартості товарів, а саме: 1) каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; 2) копії митної декларації країни відправлення з врахуванням статті 254 МК України; 3) якщо рахунок сплачено банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, у разі відсутності, банківські платіжні документи щодо оплати за раніше поставлені партії ідентичних товарів; 4) виписки з бухгалтерської документації; 5) висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини (з обов`язковим відображенням/документальним підтвердженням якісних характеристик товару, які впливають на ціну).
Позивачем 12.12.2019 надано додаткові документи разом із супровідним листом №1212/19-02 від 12.12.2019 (далі лист). 
Так, позивач надав відповідачу наступні документи та інформацію: 
1) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару позивач звернув увагу відповідача, що у нього були відсутні станом на день підписання листа будь-які каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) продавця щодо товару. 
Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання вищезазначених документів лише за умови їх наявності в позивача. 
Що стосується твердження відповідача, що позивач документально не підтвердив, що товар є стоковим, то позивач звернув увагу відповідача на те, що в додатку та інвойсі №DC-080919 від 08.09.2019, який є первинним документом бухгалтерського обліку, міститься підтвердження того, що товар є стоковим, що, на думку позивача, є більш, ніж достатнім для ідентифікації товару. Водночас, позивач зазначив, що факт того, що товар є стоковим, підтверджує акт Київської митниці ДФС про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA125110/2019/423200 від 25.11.2019. 
Що стосується зазначення продавцем номера інвойса в додатку раніше дати його видачі, то позивач зазначив, що інвойс формується продавцем, який, за інформацією позивача, резервує вихідний номер інвойса до додатку у своїй внутрішній системі бухгалтерського обліку, а відтак наперед знає який номер буде присвоєний системою інвойсу в день його видачі.
Окрему увагу позивач звернув на те, що такий аргумент відповідача жодним чином, на думку позивача, не пояснює як він унеможливлює здійснення відповідачем перевірки числового значення складових митної вартості товару;
2) щодо копії митної декларації країни відправлення з урахуванням статті 254 МК України позивач звернув увагу відповідача, що у нього була відсутня станом на день підписання листа копія митної декларації країни відправлення, яка є власністю продавця та який у силу додаткової угоди №2 від 23.11.2018 до договору не зобов`язаний надавати такий документ позивачу. Більше того, приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання копії митної декларації країни відправлення лише за умови її наявності в позивача; 
3) щодо банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, та, у разі відсутності, банківських документів щодо оплати за раніше поставлені партії ідентичних товарів позивач повідомив відповідачу, що товар станом на день підписання листа був неоплаченим, відтак позивач не міг надати витребовувані банківські платіжні документи в силу відсутності останніх. 
Так, відповідно до пункту 2 додатку оплата за товар згідно з інвойсом №DC-080919 від 08.09.2019 здійснюється відповідно до пункту 4.1 договору, який, у свою чергу, передбачає те, що товар оплачується протягом 60 календарних днів із дня отримання товару позивачем або його уповноваженим представником на митній території України. 
Таким чином, так як умови додатку не визначають інші умови для оплати товару згідно з інвойсом №DC-080919 від 08.09.2019, то останній в силу пункту 4.1 договору підлягає оплаті протягом 60 календарних днів із дня отримання товару позивачем на митній території України. 
Що стосується витребування відповідачем у його запиті банківських документів щодо оплати за раніше поставлені партії ідентичних товарів, то позивач зазначив відповідачу, що відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 53 МК України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. 
Позивач зазначив, що приписи статті 53 МК України не передбачають права відповідача витребовувати в позивача банківські документи щодо оплати за раніше поставлені партії ідентичних товарів, тобто така вимога відповідача є протиправною та необґрунтованою; 
4) щодо виписки з бухгалтерської документації позивач надав відповідачу для ознайомлення на 3 аркушах фотокопії наступних документів бухгалтерського обліку позивача щодо спірного товару, а саме: прибуткової накладної №ВТ-0000111 від 26.11.2019, складеної позивачем; видаткової накладної №ВТ-0000115 від 26.11.2019, складеної між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С»; податкової накладної №115 від 26.11.2019, складеної позивачем; 
5) щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини (з обов`язковим відображенням / документальним підтвердженням якісних характеристик товару, які впливають на ціну) позивач звернув увагу відповідача, що у нього був відсутній станом на день підписання листа будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання експертного висновку лише за умови його наявності в позивача. 
Позивач додатково також надав відповідачу для ознайомлення фотокопію рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 у справі №320/2692/19, яке стосується попередньої поставки позивача в рамках договору. 
Відповідач 13.12.2019 прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA100300/2019/000004/2, так як за результатами опрацювання документів, поданих разом із додатковою митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/424290 від 06.12.2019 встановлено, що документи містять розбіжності. 
Так, митний орган зазначає, що пункт 5.1 договору передбачає приймання товару по якості та відповідності маркуванню та пакуванню. В інвойсі №DC-080919 від 08.09.2019 зазначено, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару. Інші документи в підтвердження зазначеного відсутні. 
Пунктом 5.2 договору передбачено, що разом із товаром продавець зобов`язаний надати позивачу копію експортної декларації продавця, однак до митного оформлення зазначений документ не надано.
Згідно з пунктом 2 додатку вказано, що оплата в розмірі 48 580,00 доларів США здійснюється на підставі інвойсу №DC-080919, однак даний додаток був раніше підписаний (06.09.2019), ніж виданий інвойс №DC-080919 (08.09.2019), що являється розбіжністю, яка вказує на сумнівність вчинення даних документів. Зазначене не дає можливості упевнитися в істинності або точності відомостей в документах, поданих до митного оформлення. 
Прайс-лист декларантом не надано. 
З метою підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимогам частин другої та третьої статті 53, статті 57 МК України додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні. 
Декларантом 12.12.2019 надано додаткові документи не в повному обсязі, при цьому надані додатково документи не усувають виявлені розбіжності та не підтверджують об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість. Листом №1212/19-02 від 12.12.2019 надано додатково видаткова, податкова та прибуткова накладні. У додатково наданих бухгалтерських документах, як у видатковій, прибутковій, так і в податковій накладних зазначено відомості про товар без будь-яких уточнень щодо щільності товару та факту, що товар є стоковим. 
Крім того, позивачем додатково не надано висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, копію декларації країни відправлення та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. 
За результатами проведених консультацій митний органом встановлено, що вищевикладені розбіжності, неточності та сумніви в достовірності відомостей, що містяться в наданих документах, не дають можливості визнати заявлену митну вартість товарів за першим методом. 
Другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2в та 2г на основі віднімання та додавання вартостей не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами статей 62, 63 МК України така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. 
Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: товар №1 митна декларації №UA206080/2019/10554 від 19.11.2019 (вартість товару згідно з джерелом інформації 6,96 доларів США за 1 кг). 
Після цього митним органом відповідно до пункту 1 частини одинадцятої та частини дванадцятої статті 264 МК України було відмовлено в митному оформленні (випуску) товару за додатковою митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/424290 від 06.12.2019 у зв`язку з прийняттям рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100300/2019/000004/2 від 13.12.2019.
При прийнятті відмови посадовою особою митного органу головним державним інспектором Київської митниці Держмитслужби Савенком Леонідом Васильовичем була заповнена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100300/2019/10008 від 13.12.2019, примірник якої невідкладно було вручено (надіслано) декларанту. 
З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову додаткову митну декларацію ІМ40ДТ №UA100300/2019/425042 від 16.12.2019 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію в розмірі 230 987,45 грн.
Не погоджуючись із зазначеними діями та бездіяльністю відповідачів, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 МК України законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. 
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
За змістом частини першої статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. 
Статтею 248 МК України встановлено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. 
Згідно зі статтею 49 митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 50 МК України визначено цілі використання відомостей про митну вартість товарів, згідно якої відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. 
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 МК України). 
У відповідності до вимог частини другої статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. 
Згідно з частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Частиною третьої статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною п`ятою статті 54 МК України закріплено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. 
Отже, митні органи за наявності відповідних підстав та в установлений законом спосіб мають право здійснювати перевірку правильності визначення декларантом митної вартості товарів, які він переміщує через митний кордон України.
Така перевірка може здійснюватися, зокрема шляхом звернення до декларанта з вимогою надати додаткові документи, перелік яких визначений частиною третьою статті 53 МК України.
Водночас частиною п`ятою статті 53 МК України встановлено заборону вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. 
З аналізу зазначеного вбачається, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує право митного органу вимагати такі документи та вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Поряд з цим, доцільним є витребування не усіх, перелічених у статті 53 МК України додаткових документів, а лише тих, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, у кожному конкретному випадку.
Приймаючи рішення про коригування митної вартості, відповідач виходив з того, що подані позивачем для митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності, які стосуються числових значень складових митної вартості, крім того позивачем не надано в повному обсязі додаткові документи згідно частини третьої статті 53 МК України. 
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей  59  і  60  цього  Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених  статтею 64 цього Кодексу.
Зокрема,  статтею 58 МК України  передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої  статті 57 цього Кодексу.
Колегія суддів звертає увагу на те, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, у свою чергу, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. 
З наведеного слідує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але зазначені повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, та інше. 
Проте, варто врахувати, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, під час митного оформлення товару та визначення його митної вартості, позивачем до митного оформлення було подано наступні документи, а саме: пакувальний лист продавця на товар від 08.09.2019 (0271); рахунок-фактура №DC-080919 від 08.09.2019 (0380); коносамент №MEDUJP575825 від 08.09.2019 (0705); автотранспортна накладна №А0965813 від 24.11.2019 (0730); сертифікат про походження товару №AN114627 від 30.10.2019 (0861); акт Київської митниці ДФС про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA125110/2019/423200 від 25.11.2019; додаток (4103); додаткова угода №2 від 23.11.2018 до договору (4103); договір (4104).
Приймаючи оскаржуване рішення, контролюючий орган виходив з того, що надані до митного оформлення документи не містили достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, тому відповідно до частини другої статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. 
Водночас з матеріалів справи вбачається, що позивачем до митного оформлення було подано всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення за ціною договору (контракту), як цього вимагає стаття 53 МК України.
Колегія суддів критично ставиться до доводів апеляційної скарги щодо ненадання позивачем усіх додаткових документів, передбачених МК України, оскільки під час розгляду цієї справи встановлено, що на момент звернення відповідача до позивача із відповідною вимогою, такі документи як: банківські платіжні документи, каталоги, специфікацій, прейскурантів (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини (з обов`язковим відображенням / документальним підтвердженням якісних характеристик товару, які впливають на ціну) у позивача були відсутні.
Водночас приписами частини третьої статті 53 МК України покладено на позивача обов`язок щодо надання вказаних документів лише за умови їхньої наявності.
У той же час, колегія суддів звертає увагу, що будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.
Поряд з цим, у разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен був зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. Проте, у спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Втім, відповідачем не зазначено митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за  УКТЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.
Ураховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16 та 13.06.2019 у справі № 820/6315/15 колегія суддів зауважує, що вимоги частин третьої та четвертої статті 53  та частини другої статті 58 МК України  зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Проте, оскаржуване рішення не містить належного обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування. 
Отже, колегія суддів уважає, що митним органом не було не доведено факту неправильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, зважаючи на те, що всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів було надано самим декларантом, а також додатково надіслано і на вимогу відповідача. Більше того, посилання відповідача на наявність розбіжностей не підтверджують, що останні можуть вплинути на митну вартість товару. 
У свою чергу посилання апелянта на наявність певних незначних недоліків (помилок, розбіжностей) у первинних документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватися як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товарів та не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних (сукупності решти відомостей, що викладені в документах та договорах) та доказів можна достовірно визначити митну вартість товару.
Також колегія суддів уважає безпідставними посилання апелянта щодо відсутності протиправної бездіяльності з боку державного інспектора, оскільки реорганізація не є поважною причиною недотримання, встановлених МК України строків для прийняття рішення про відмову у митному оформленні товарів чи прийнятті митної декларації.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване позивачем рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 13.12.2019 №UA100300/2019/000004/2 є протиправним та обґрунтовано скасоване судом першої інстанції.
Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вони не спростовують висновків суду і апелянт, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини другої статті 77 КАС України, не довів тих обставин, на які він посилається, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року - без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та в силу частини 5 статті 328 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                           І.О.Лічевецький

          суддя                                          В.П.Мельничук 

                      суддя                                          О.М.Оксененко