ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/340/21 Справа № 189/1152/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Пустовар О. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
         головуючого судді Єлізаренко І.А.,
         суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,
         за участю секретаря Заворотного К.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , правонаступників ОСОБА_5 , до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування 

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_5  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування. 
Позовна заява мотивована тим, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року було скасовано рішення Покровського районного суду від 31 жовтня 2013 року про визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю. ОСОБА_5 звернувся до державного реєстратора Покровської районної державної адміністрації із заявою про скасування права власності ОСОБА_1 на зазначений будинок на підставі рішення суду апеляційної інстанції, на що 15 травня 2017 року отримав відмову, в якій зазначено, що у державному реєстрі прав на нерухоме майно містяться відомості про реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок за іншим власником на підставі договору дарування від 10 квітня 2017 року № 569, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Головко М.Г. Відповідачу ОСОБА_1 було відомо про існування рішення апеляційного суду, незважаючи на це, вона 10 квітня 2017 року подарувала житловий будинок своєму сину — ОСОБА_2 . В договорі дарування від 10 квітня 2017 року зазначено, що дарувальник гарантує, що житловий будинок, який є предметом цього договору, на момент укладення договору в спорі не перебуває, судового спору щодо нього немає. До того ж дарування оцінено сторонами в 29 814 грн., а звіт про оцінку майна складено 06 квітня 2017 року, тобто наступного дня після оголошення рішення суду, яким скасовано право власності ОСОБА_1 на зазначений будинок. Посилаючись на фіктивність оспорюваного правочину просив визнати недійсним договір дарування будинку, укладений між відповідачами 10 квітня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Головко М.Г., витребувати у відповідача ОСОБА_2 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; виключити з Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про право власності № 19903763 на ім`я ОСОБА_2 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та покласти на відповідачів судові витрати.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_5 помер.
Правонаступниками ОСОБА_5 є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були залучені у якості позивачів у справі.
Рішенням  Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування, укладений 10 квітня 2017 року між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Покровськогорайонного нотаріального округу Головко М. Г. Скасовано з Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про право власності № 19903763 на ім`я ОСОБА_2 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , правонаступників ОСОБА_5 , судовий збір в розмірі по 320 грн. з кожного.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  просять рішення суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відмовою позивача від позову, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Як вбачається із матеріалів справи,  ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 (т.2 а.с. 195).
Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 27 листопада 1978 року, виданого виконкомом Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_7 належала 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 203).
За життя, 27 липня 1999 року, ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно своєму сину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.2 а.с. 199).
26 липня 2011 року ОСОБА_5 звернувся до Покровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері, на підставі якої було заведено спадкову справу № 271/2011 (т.2 а.с.192-210).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 липня 2011 року, виданого державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, спадкоємцем майна ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її син – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина на яку видане свідоцтво складається із земельної ділянки площею 2,790 га в межах згідно з планом, розташованої на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі Державного акта про право приватної власності на землю серії IV-ДП № 041477 Пк-001871, виданого 25 квітня 2000 року Покровською селищною радою (т.2 а.с. 208).
Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 жовтня 2013 року, виданої державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається з 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з ненаданням ним правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок (т.2 а.с.126).
Встановлено, рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року було визнано за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку з усіма господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
20 лютого 2014 року ОСОБА_1 зареєструвала за собою право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 20 лютого 2014 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 18062914 від 20 лютого 2014 року (т. 1 а.с. 41, 42-43).
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовлено (т. 1 а.с. 6, 7).
Постановою Верховного Суду України від 22 серпня 2019 року, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року залишено без змін (т. 2 а.с. 34-41).
10 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_1 подарувала своєму сину - відповідачу ОСОБА_2 належний їй на підставі свідоцтва про право власності житловий будинок АДРЕСА_1 , про що укладено договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. за реєстровим № 569 (т.1 а.с 34).
Як вбачається з копії рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 35171255 від 15 травня 2017 року, представнику ОСОБА_5 - ОСОБА_8 було відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , оскільки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості щодо реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно за іншим власником шляхом вчинення нотаріальної дії на підставі договору дарування від 10 квітня 2014 року за № 569 та подані заявником документи не відповідають вимогам закону (т. 1 а.с. 8).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (т. 1, а.с. 74).
Відповідно до даних спадкової справи № 290/2017, заведеної 10 листопада 2017 року, спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 (за заповітом), ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (т.1 а.с. 97-115).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з частиною першою статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша статті 718 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша статті 722 ЦК України).
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Частиною 1ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1,2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч.1ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Отже, захисту підлягає лише порушене право особи.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. 
У справі встановлено,  ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 (т.2 а.с. 195).
Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 27 листопада 1978 року, виданого виконкомом Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_7 належала 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 203).
За життя, 27 липня 1999 року, ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно своєму сину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.2 а.с. 199).
26 липня 2011 року ОСОБА_5 звернувся до Покровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері, на підставі якої було заведено спадкову справу № 271/2011 (т.2 а.с.192-210).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 липня 2011 року, виданого державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, спадкоємцем майна ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її син – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина на яку видане свідоцтво складається із земельної ділянки площею 2,790 га в межах згідно з планом, розташованої на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі Державного акта про право приватної власності на землю серії IV-ДП № 041477 Пк-001871, виданого 25 квітня 2000 року Покровською селищною радою (т.2 а.с. 208).
Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 жовтня 2013 року, виданої державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається з 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з ненаданням ним правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок (т.2 а.с.126).
Встановлено, рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року було визнано за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку з усіма господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 20 лютого 2014 року ОСОБА_1 зареєструвала за собою право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Підстава реєстрації — рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Притула Сергія Володимировича від 18 лютого 2014 року (т.3 а.с.31, 32, 33).
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовлено (т. 1, а.с. 6, 7).
Постановою Верховного Суду України від 22 серпня 2019 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року залишено без змін (т. 2 а.с. 34-41).
10 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_1 подарувала своєму сину - відповідачу ОСОБА_2 належний їй на підставі свідоцтва про право власності житловий будинок АДРЕСА_1 , про що укладено договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. за реєстровим № 569 (т.1 а.с 34).
Як вбачається з копії рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 35171255 від 15 травня 2017 року, представнику ОСОБА_5 - ОСОБА_8 було відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , оскільки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості щодо реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно за іншим власником шляхом вчинення нотаріальної дії на підставі договору дарування від 10 квітня 2017 року за №569 та подані заявником документи не відповідають вимогам закону (т. 1 а.с. 8).
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_5 помер (т. 1 а.с. 74).
Відповідно до спадкової справи №290/2017, заведеної 10 листопада 2017 року, спадкоємцями після смерті позивача ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 (за заповітом), ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (т.1 а.с. 97-115).
Відповідач у цій справі - ОСОБА_1 є донькою померлого позивача ОСОБА_5 .
Померла ІНФОРМАЦІЯ_2    ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_5 . 
За життя     ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно своєму сину - ОСОБА_5 .
Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 27 листопада 1978 року, виданого виконкомом Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області,       ОСОБА_7 належала 1/2 частина житлового будинку  АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 203).
ОСОБА_3 було надано апеляційному суду копію реєстраційного посвідчення Синельниківського БТІ, згідно якого за ОСОБА_9  було зареєстроване право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Покровською селищною радою 27 листопада 1978 року (т.3 а.с.53). 
Згідно рішення виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського раойну Дніпропетровської області №144 від 27 жовтня 2005 року було перейменовано вул.Фрунзе в смт.Покровське на — вул.Кісенка (т.3 а.с.54).
Слід зазначити, матір`ю позивача у справі, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5  є      ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_7 за життя належала 1/2 частина житлового будинку   АДРЕСА_2 .
Право власності на 1/2 частину спірного будинку АДРЕСА_3 було зареєстроване за  ОСОБА_9 . 
Суду було надано копію технічного паспорту від 19 липня 2005 року на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_3 , у якому зазначено власниками по 1/2 частині будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . 
Також у справі встановлено, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 вересня 2005 року ОСОБА_10 була власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_3  після смерті свого чоловіка ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.3 а.с.26, 27).
Згідно рішення виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області №131 від 31 серпня 2011 року виділено із житлової будівлі із господадарськими будівлями, що розташована в    АДРЕСА_3 , належну ОСОБА_10 1/2 частину, з присвоєнням індивідуальної адреси АДРЕСА_4 (т.3 а.с.28, 29). 
Згідно договору купівлі-продажу будинку від 23 грудня 2011 року ОСОБА_10 продала житловий будинок   АДРЕСА_4 ОСОБА_11 (т.3 а.с.35-37).
Таким чином, з огляду на зазначене суду не було надано доказів на підтвердження того, що матері  ОСОБА_5 -     ОСОБА_6 дійсно за життя належав будинок   АДРЕСА_3 .
Надана суду копія технічного паспорту від 19 липня 2005 року на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_3 , у якому зазначено власниками по 1/2 частині будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_10 не є правостановлюючим документом на нерухоме майно (т.2 а.с.239-244). 
Крім того, вказаний технічний паспорт було виготовлено 19 липня 2005 року, тобто вже після смерті ОСОБА_6 , яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Доказів перереєстрації нумерації житлового будинку АДРЕСА_2 на житловий будинок АДРЕСА_3 матеріали справи також не містять.
Отже, доказів на підтвердження права власності за померлою  ОСОБА_6 ,  яка є матір”ю померлого ОСОБА_5 , на житловий будинок   АДРЕСА_3 , або частину цього будинку суду не надано.
Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 за життя був власником житлового будинку АДРЕСА_3 , або частину цього будинку суду також не надано - відповідні правовстановлюючі документи відсутні.
Позивачами суду не було надано доказів на підтвердження того, що оспорюваним договором дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного між відповідачами від 10 квітня 2017 року, дійсно порушуються права позивачів.
Вказані обставини справи залишились поза увагою суду першої інстанції.
Суд першої інстанції належної уваги на зазначене не звернув, взагалі не пересвідчився належним чином щодо наявності правовстановлюючих документів на спірний об”єкт нерухомого майна за матір”ю ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , чи ОСОБА_5 та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду від 27 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - правонаступників ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.  367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

                                           П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  – задовольнити частково.
Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 правонаступників ОСОБА_5 , до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування - скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 правонаступників ОСОБА_5 , до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя

Судді