Справа № 161/326/21 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/353/21  Категорія: 63    	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
04 березня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Матвійчук Л. В., 
секретар судового засідання Опейда В. О., 
з участю: 
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Плеханова Ю. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання незаконним рішення за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 січня 2021 року,    

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2  звернувся до суду з позовом до Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання незаконним рішення. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.
12 січня 2021 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив  в порядку забезпечення позову зупинити видачу виконкомом Луцької міської ради ордерів на житло в АДРЕСА_1 згідно протоколу № 9 від 21.12.2020 засідання житлової комісії Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України, до вирішення справи по суті. Заява мотивована тим, що 18.04.2004 його було зараховано на квартирний облік у загальному порядку в Луцькому прикордонному загоні Державної прикордонної служби України. Він перебуває на квартирному обліку за порядковим номером 3. 21.12.2020 відбулося засідання житлової комісії Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо розподілу постійного житла – дев`яти квартир в АДРЕСА_1 на якому вирішено розподілити вказані квартири лише для військовослужбовців Державної прикордонної служби. Прийняте рішення оформлено протоколом № 9 від 21.12.2020. З пункту 3.2.4. витягу з вказаного протоколу вбачається, що житлова комісія вирішила не розглядати питання про надання ОСОБА_2 , як працівнику, житла, відповідно до Розпорядження КМУ від 27.05.2016 № 389-р «Про розподіл коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою 1002070 «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Державної прикордонної служби» на 2016 рік». Вважає, що відповідач незаконно пропустив його в квартирному обліку за № 3 загальної черги, перейшовши до наступних черговиків, а тому рішення відповідача щодо розподілу квартир є незаконним. Житлова комісія передала Луцькій міській раді документи щодо розподілу вказаного житла для вирішення питання виконавчим комітетом щодо видачі ордерів на житло, що призведе до заселення інших осіб в житло та істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 січня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання незаконним рішення відмовлено. 
Позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на зазначену ухвалу. Вважає ухвалу суд незаконною і необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду. Забезпечення позову шляхом зупинення видачі виконкомом Луцької міської ради ордерів на житло в  АДРЕСА_1  згідно протоколу № 9 від 21.12.2020 засідання житлової комісії Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України є співрозмірним та адекватним позовним вимогам, та унеможливить заселення інших осіб у квартири до ухвалення судом рішення у справі. Просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його заяву про забезпечення позову.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що доводи позивача не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції при вирішенні заяви про забезпечення позову було дотримано усіх норм матеріального та процесуального права. Мотиви заяви про забезпечення позову зводяться до необхідності перевірки обставин, які підлягають доказуванню в цивільній справі. Вказує, що з врахуванням пропозицій Громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Луцької міської ради № 13-1 від 20.01.2021 затверджено рішення житлової комісії Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України, оформлене протоколом № 9 від 21.12.2020, про надання квартир у житловому будинку АДРЕСА_1 . Просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав. Представник відповідача ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав та просив залишити її без задоволення.
Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Забезпечення позову – це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову).
Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.ч. 3, 6, 10 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених ч. 5 цієї статті – ч. 1 ст. 153 ЦПК України.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 своєї Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 
Підставою забезпечення позову є саме обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав, а існування загрози їх порушення повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Матеріли справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у справі.
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання незаконним рішення, оформленого протоколом № 9 засідання житлової комісії Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 21.12.2020 про розподіл для постійного корисування квартир по АДРЕСА_1 , без врахування черги позивача під № 3 у квартирному обліку у загальному порядку.
Заявником не зазначено про існування об`єктивних обставин, які б свідчили про те, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції не було повно та всебічно з`ясовано обставини та докази, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, є безпідставними, оскільки при розгляду питання про забезпечення позову суд не вирішує спір по суті. Саме на стадії розгляду справи по суті суд зобов`язаний встановлювати усі обставини справи. 
Висновки суду першої інстанції про те, що мотиви заяви про забезпечення позову фактично зводяться до необхідності перевірки обставин, які підлягають доказуванню в даній цивільній справі, а також про те, що позивачем не доведено, що саме обраний ним вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам, забезпечить запобігання ухиленню від виконання рішення, у випадку задоволення позовних вимог, що вказаним заходом забезпечення буде фактично вирішено позовна вимога є правильними.
Виходячи з предмету позову – визнання незаконним рішенням житлової комісії Луцького прикордонного загону про розподіл житла, зупинення видачі ордерів виконкомом Луцької міської ради не є співмірним, так як у позові не ставиться вимога про надання житла.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. 
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).
Суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду – без змін.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 січня 2021 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий 

Судді