УХВАЛА

25 лютого 2021 року 
м. Київ
Справа №  910/10002/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ткаченко Н.Г. - головуючого, Пєскова В.Г., Огородніка К.М.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС" та додані до неї матеріали та доповнення до касаційної скарги
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020
та ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.01.2020
у справі № 910/10002/18
за заявоюInvestments OU
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобус Плюс"
про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду втретє надійшла касаційна скарга ТОВ "ВС" від 02.02.2021 б/н, на пункти  2, 3 постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 та п. 3 ухвали Господарського суду м. Києва від 29.01.2020 у справі  № 910/10002/18.

Перевіривши втретє подану касаційну скаргу ТОВ "ВС", Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Як встановлено Судом, ТОВ "ВС" вже двічі зверталось до Верховного Суду з касаційними скаргами на вище зазначені судові рішення. 

Вперше касаційна скарга ТОВ "ВС" на постанову  Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.01.2020 у справі № 910/10002/18 була подана 05.11.2020   і ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.11.2020 було відмовлено ТОВ "ВС" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.01.2020 у справі № 910/10002/18 на підставі ч. 3 ст. 9 КУзПБ та п. 1 ч.1 ст.293 ГПК України, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Вдруге касаційна скарга ТОВ "ВС" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.01.2020 у справі № 910/10002/18  була подана 11.12.2020 і  ухвалою Касаційного господарського   суду у складі Верховного Суду від 11.01.2021 вдруге  відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "ВС" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.01.2020 у справі № 910/10002/18, на підставі ч. 3 ст. 9 КУзПБ та п. 3 ч.1 ст.293 ГПК України.

Не зважаючи на наявність ухвал Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.11.2020 та від 11.01.2021 у справі № 910/10002/18, про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цього ж заявника на ці самі судові рішення, ТОВ "ВС" втрете надіслано касаційну скаргу від 02.02.2021 б/н на зазначені вище судові рішення  у справі № 910/10002/18.

Предметом касаційного оскарження є пункти 2, 3 постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020, що прийнята за результатом апеляційного перегляду ухвали Господарського суду м. Києва від 29.01.2020 в частині п. 3 про зобов`язання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Бандолу О.О. привести реєстр вимог кредиторів ТОВ "Глобус Плюс" у відповідність до положень ст. 64 КУзПБ  у справі 910/100002/18, що відповідно п.2 ч. 1 ст. 287 ГПК України та ч.3 ст.9 КУзПБ, касаційному оскарженню не підлягає.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє                        у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Процесуальне обмеження, передбачене п. 3 ч. 1 ст. 293 ГПК України щодо повторної подачі касаційної скарги після відмови у відкритті касаційного провадження цієї особи на це саме судове рішення,  узгоджується із ст. 129 Конституції України, щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, таке обмеження не є обмеженням права доступу до суду в розумінні  п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. 

Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

При цьому право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Пелевін проти України" (Pelevin v. Ukraine), заява № 24402/02, § 27, 20.05.2010).

У рішенні ЄСПЛ у справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" (Garcia Manibardo v. Spain), зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (рішення ЄСПЛ у справі "Monnel and Morris v. the United Kingdom", заява № 9562/81, § 56, 02.03.1987.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "ВС" від 02.02.2021 б/н на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.01.2020 у справі № 910/10002/18, оскільки вони не підлягають касаційному оскарженню відповідно до ч. 3 ст. 9 КУзПБ і ухвалами Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.11.2020  та від 11.01.2021 вже було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "ВС" на зазначені вище судові рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 43 ГПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 43 ГПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами і у випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд може застосувати до нього до нього заходи процесуального примусу, визначені ст.ст.132,135 ГПК України.

Оскільки відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за втретє поданою  касаційною скаргою  ТОВ "ВС" від 02.02.2021 б/н, то питання про передачу справи № 910/10002/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегією суддів не розглядається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.  43, 234, 235, п.3 ч.1 ст.293 ГПК 
України, Суд,-

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС" від 02.02.2021 б/н на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.01.2020 у справі № 910/10002/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя                                                                      Ткаченко Н.Г.
Судді                                                                                          Огороднік К.М.
 Пєсков В.Г.