Справа №591/5301/20 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Клімашевська І. В.	
Номер провадження 33/816/19/21 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  124 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 10.09.2020, якою провадження у справі за ст. 124 КУпАП відносно 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 
закрите у зв`язку з відсутністю складу правопорушення,
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення: 
потерпілої - ОСОБА_3 ,
представника потерпілої - адвоката Холодова С. Е.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката Стадніка С. В., 

установив:

У поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду через неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права і притягнути ОСОБА_4 до відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки суд відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків, а також не повідомив її про час і місце розгляду справи, що призвело до одностороннього та упередженого розгляду справи та прийняття невірного висновку про невинуватість ОСОБА_4 .
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26.08.2020 серії ДПР 18 № 032289, водій ОСОБА_4 26.08.2020 о 09:45 у м. Суми по вул. Героїв Крут поблизу будинку 76 керував автомобілем ЗАЗ1107 д. н. з. НОМЕР_1 , при перестроюванні не надав перевагу у русі автомобілю ЗАЗ Sens д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.3 ПДР.
Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 10.09.2020 провадження у справі за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_4 закрите у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, оскільки суду не було надано беззаперечних доказів вчинення правопорушення.
Вислухавши доводи потерпілої ОСОБА_3 та її представника Холодова С. Е., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доводи ОСОБА_4 та його захисника Стадніка С. В., які заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити постанову судді без змін, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно п. 6 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, а згідно ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» при розгляді справ перебіг судового процесу фіксується технічними засобами в порядку, встановленому законом. При цьому, як неодноразово наголошував ЄСПЛ, «Кодекс України про адміністративні правопорушення має карний кримінально-правовий характер, про що визнав Уряд» (п. 21 рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України», заява № 7460/03), а тому процесуальні норми КУпАП кореспондуються з процесуальними нормами КПК, згідно яких фіксування судового процесу (розгляду справи) відбувається за допомогою технічних засобів та журналу судового засідання (п. 2 і 3 ч. 1 ст. 103, 107 і 108 КПК).
З матеріалів справи вбачається, що фіксація судового розгляду здійснена секретарем судового засідання у незаконний спосіб шляхом складання протоколу судового засідання від 10.09.2020, що не передбачено як процесуальними нормами законодавства України про адміністративні правопорушення, так й іншими НПА, які застосовуються у провадженнях в справах про адміністративні правопорушення при аналогії закону, що суперечить засадам судочинства. 
Незастосування технічних засобів фіксування судового процесу у встановленому законом порядку (в цьому конкретному випадку - оскільки судом прийнято рішення про фіксування перебігу судового розгляду справи) тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та є істотним порушенням процесуальних норм, що тягне за собою скасування судового рішення.
Крім того, відповідно ст. 277-2 КУпАП, повістка, особі яка бере участь у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.
Вказані положення закону суддею суду першої інстанції не дотримані, так як ОСОБА_3 не повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи у визначеному ст. 277-2 КУпАП порядку. Також, незважаючи на те, що допитані за клопотанням сторони захисту свідки повідомили суду обставини вчинення ДТП, які не у повній мірі відповідали тим, що зазначені у письмових поясненнях інших свідків, долучених до протоколу, останні не були викликані в судове засідання для усунення існуючих протиріч та об`єктивного і неупередженого встановлення усіх обставин події, що завадило судді ухвалити законне, обгрунтоване та вмотивоване судове рішення, і також є підставою для скасування постанови.
Зокрема, обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч. 1 ст. 251 і ст. 280 КУпАП). При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.
Прийняття суддею суду першої інстанції необґрунтованого та невмотивованого рішення також є безумовною підставою для його скасування через порушення норм процесуального права, оскільки право на отримання належним чином умотивованого судового рішення є процесуальним елементом і складовою «права на справедливий суд», гарантованого ст. 6 Конвенції та національним законодавством України.
Зокрема, як неодноразово вказував ЄСПЛ, «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).
Вартою уваги в контексті вмотивованості постанови судді є правова позиція, викладена в окремих рішеннях ЄСПЛ, зокрема у рішенні № 19997/02 від 15.02.2007 в справі «Болдя проти Румунії» (Boldea v. Romania), згідно якої «суд першої інстанції не здійснив розгляд усіх складових елементів правопорушення і зовсім не аналізував надані докази, що йому б надало можливість, у разі необхідності, ухвалити вмотивоване рішення, чого йому в справі не вдалося зробити».
Повертаючись до обставин справи, працівником поліції у відношенні ОСОБА_4 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 032289 від 26.08.2020 за те, що він 26.08.2020 о 09:45 у м. Суми по вул. Героїв Крут поблизу буд. № 76 керував автомобілем ЗАЗ1107 д. н. з. НОМЕР_1 , при перестроюванні не надав перевагу у русі автомобілю ЗАЗ Sens д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.3 ПДР.
Згідно диспозиції ст. 124 КУпАП відповідальність особи, яка керує т/з, настає, за порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження т/з. Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших НП чи підзаконних НПА, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, а відповідно п. 10.3 ПДР, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу т/з, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
З наведеного слідує, що вина водія в порушенні вимог п. 10.3 ПДР, у результаті яких сталося ДТП, існуватиме тільки в тому випадку, якщо буде встановлено, що цей водій 1) перестроювався та 2) не надав дорогу т/з, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися. При цьому важливим у цій ситуації є з`ясування також черговості дій обох водіїв перед зіткненням і напрямків їх руху, положення т/з після ДТП, існування причинно-наслідкового зв`язку між діями певного водія та настанням ДТП тощо.
ОСОБА_4 у ході апеляційного розгляду справи свою вину у вчиненні правопорушення категорично заперечив і пояснив, що 26.08.2020 він керував автомобілем ЗАЗ 1107 по вул. Герої Крут у м. Суми. Об`їхавши по лівій смузі припарковані т/з, він почав перестроюватися у першу смугу руху, увімкнув нейтральну передачу та почав зупиняти свій автомобіль перед стоп-лінією, після чого, зупинившись, відчув удар у праву частину свого т/з іншим автомобілем ЗАЗ Sens.
Потерпіла ОСОБА_3 надала апеляційному суду показання, згідно яких 26.08.2020 вона керувала т/з ЗАЗ Sens та рухалася по вул. Героїв Крут у напрямку АЗС по першій смузі руху. Наближаючись до перехрестя вона побачила зліва т/з ЗАЗ 1107 та відчула удар з водійської сторони. З метою уникнення повторного удару вона почала маневрувати в праву сторону та здійснила наїзд на бордюр.
З показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , наданих апеляційному суду, вбачається, що т/з ЗАЗ 1107 під керуванням ОСОБА_4 перед зіткненням не змінював напрямку руху та зупинився на червоний сигнал світлофору, а водій т/з ЗАЗ Sens рухалася на великій швидкості, потім різко загальмувала та вдарилася правим колесом о бордюр.
Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи допитані апеляційним судом пояснили, що т/з ЗАЗ Sens рухався по першій смузі руху та наближався до перехрестя. У цей час водій т/з ЗАЗ 1107, який повільно рухався у крайній лівій смузі руху приблизно у 1 м від осьової суцільної лінії, почав зміщуватися вправо у першу смугу руху, внаслідок чого т/з ЗАЗ Sens наїхав на бордюр.
На схемі ДТП, яка сталася 26.08.2020, зафіксовано положення т/з ЗАЗ 1107, ЗАЗ Sens, гальмівний шлях, дорожню розмітку, знаки тощо із відповідними замірами та позначеннями. Також у матеріалах справи містяться фотозображення місця ДТП, автомобілів і отриманих ними пошкоджень.
Згідно ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що водій ОСОБА_4 , керуючи т/з ЗАЗ 1107 по вул. Героїв Крут у другій смузі руху, проїхавши запарковані праворуч т/з, почав виконувати маневр перестроювання в першу смугу. У цей час, водій т/з ЗАЗ Sens ОСОБА_3 , рухаючись позаду т/з ЗАЗ 1107 в попутному напрямку, застосувала гальмування та змістила свій т/з вправо, в результаті чого останній правим переднім колесом наїхав на камінь, що випав з бордюру. Після наїзду на камінь т/з ЗАЗ Sens відкинуло в ліву сторону, де знаходився т/з ЗАЗ 1107, внаслідок чого сталося зіткнення між правою частиною цього автомобіля та лівою частиною ЗАЗ Sens, що підтверджується показаннями як самого ОСОБА_4 , так і свідків-очевидців ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що вона рухалася по першій смузі руху, а ОСОБА_4 під час перестроювання не надав їй переваги у русі, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи.
Так, згідно схеми ДТП та фотозображень гальмівний шлях т/з ЗАЗ Sens розпочинається ще до початку середини в`їзду до прилеглої території. При цьому на першій смузі руху, зі сторони якої рухалися учасники ДТП, були запарковані т/з майже до самого початку вказаного в`їзду, що об`єктивно свідчить про те, що ОСОБА_3 не могла рухатися у першій смузі під час перестроювання т/з під керуванням ОСОБА_4 , а у нього відповідно не було перешкоди з правої сторони у виді т/з, якому він повинен був надати дорогу.
Апеляційний суд не може в повній мірі прийняти до уваги показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як доказів не дотримання ОСОБА_4 п. 10.3 ПДР, так як проїзна частина в місці ДТП є досить широкою, на момент зіткнення автомобілів свідки знаходилися на протилежній стороні вулиці, тобто т/з ЗАЗ Sens і ЗАЗ 1107 рухалися перпендикулярно по відношенню до них, що у сукупності могло вплинути на сприйняття обставин вчинення ДТП цими свідками. У зв`язку з цим, апеляційний суд бере до уваги показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які на момент вчинення ДТП знаходилися на місці, у напрямку яких рухалися учасники ДТП, і більш правильно сприймали напрямок руху автомобілів.
Деякі суперечності у показаннях ОСОБА_4 і свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відносно того, що ОСОБА_4 встиг зайняти крайнє право положення та зупинився перед стоп-лінією, не є суттєвими та в цілому не впливають на встановлені обставини, враховуючи те, що згідно показань всіх допитаних апеляційним судом свідків, ОСОБА_4 рухався повільно, тому у свідків цілком ймовірно могло скластися враження про те, що т/з повністю зупинився, а сам ОСОБА_4 після початку перестроювання міг суб`єктивно сприйняти свої дії як завершення маневру.
Крім того, жоден зі свідків не підтвердив у судовому засіданні той факт, що водій ОСОБА_4 , керуючи т/з ЗАЗ 1107, раптово і різко змінив напрямок свого руху з другої полоси на першу, що відповідно потягло за собою екстрене гальмування т/з ЗАЗ Sens та різку зміну напрямку його руху у першій полосі, включаючи наїзд правим переднім колесом на камінь, що випав з бордюру, що також узгоджується зі схемою ДТП та фотознімків до неї (розташування автомобілів після ДТП, направленість та розмір гальмівного шляху т/з ЗАЗ Sens тощо).
Враховуючи викладене, між діями водія т/з ЗАЗ 1107 ОСОБА_4 і настанням ДТП відсутній причинно-наслідковий зв`язок, оскільки не встановлено порушення ним п. 10.3 ПДР, внаслідок чого відсутні як об`єктивна, так і суб`єктивна сторони правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому провадження в справі не могло бути розпочате, а розпочате підлягало закриттю, оскільки відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо, а згідно ч. 2 обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Згідно вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у порушенні п. 10.3 ПДР в судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє спростувати показання ОСОБА_4 та свідків-очевидців ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у категоричній формі, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 10.09.2020 відносно ОСОБА_2 скасувати через порушення норм процесуального права, а провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП закрити через відсутність складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов