ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року 
м. Київ

Справа №  914/935/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Бенедисюка І.М. (головуючий), Колос І.Б., Малашенкової Т.М., 
за участю  секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,
представників учасників справи:
позивача -  Яковченко Р.Г. - адвокат (довіреність від 30.12.2020 №331)
відповідача -  Бова О.Ю. - адвокат (довіреність від 02.07.2020 №274/ЗЕ/2020), 
                                                      Петренко Д.О. - адвокат (довіреність 29.01.2021 №113/ЗЕ/2021)
розглянув у відкритому судовому засіданні 
касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на рішення господарського суду Львівської області від 17.08.2020 та
постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2020
за позовом приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
до  акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго"
про стягнення заборгованості у розмірі 425   833   563,56   грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ 

Короткий зміст позовних вимог

1. Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПАТ "Укренерго", позивач) звернулося до господарського суду Львівської області з позовом до акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" (далі - АТ "ДТЕК Західенерго") про стягнення заборгованості у розмірі 425 833 563,56 грн (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 04.10.2019 №0424-02013 (далі - Договір) в частині оплати за надані послуги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням господарського суду Львівської області від 17.08.2020 (суддя Березяк Н.Є.) у задоволенні позову відмовлено.

4. Рішення мотивовано тим, що нарахування плати за послуги з передачі експортованих обсягів електроенергії не передбачено умовами Договору, обов`язок щодо сплати тарифу за передачу, зокрема, щодо обсягів експортованої електричної енергії було запроваджено із прийняттям Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор) від 07.02.2020 №360 "Про затвердження змін до Кодексу системи передачі, яка набула чинності 08.02.2020. Враховуючи те, що частиною предмета спору є вимога про стягнення послуг за період липень 2019-лютий 2020, тобто за період, що передує прийняттю Постанови НКПРЕКП від 07.02.2020 № 360, а також те, що відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, правові підстави для стягнення  з відповідача відповідної частини заборгованості відсутня.  Відмовляючи у стягненні плати за послуги з передачі експортованих обсягів електричної енергії протягом решти спірного періоду, господарський суд першої інстанції виходив з того, що на момент прийняття рішення у даній справі, дія Постанови НКРЕКП від 07.02.2020 №360 "Про затвердження Змін до Кодексу системи передачі" була зупинена ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2020 у справі №640/3041/20 в частині змін до пунктів 5.1, 5.3, 5.6 глави 5, 6.2, 6.5 глави 6 Розділу ХІ, та змін до додатків 5 та 6 Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309, що виключає підстави для нарахування плати за послуги з передачі експортованих обсягів електричної енергії протягом решти спірного періоду (березня-травня 2020 року).

5. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 (колегія суддів у складі: Кравчук Н.М., Кордюк Г.Т., Плотніцький Б.Д.) рішення господарського суду Львівської області залишено без змін.

6. Суди попередніх інстанцій також вказали про те, що нарахування плати за послуги з передачі експортованих обсягів електроенергії порушує міжнародні зобов`язання України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. ПАТ "Укренерго", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, подала касаційну скаргу, в якій просить суд касаційної інстанції судові рішення попередніх інстанцій зі справи скасувати; ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

8. Не погодившись з рішеннями попередніх інстанцій, ПАТ "Укренерго" посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

9. Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України,  з урахуванням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України та пункту 3  частини другої статті 287 ГПК України. Відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах:

щодо оплати послуг з передачі експортованої електричної енергії (зокрема, статті 41 Договору про заснування Енергетичного Співтовариства від 25.10.2005; статті 31 Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27.06.2014; статті 1 Закону України "Про державний кордон"; пункту 60 частини першої  статті 1, пункту 12,13, 15 частини другої статті 7, частини першої статті 22, пункту 1-3 частини першої статті 33 Закону України "Про ринок електричної енергії"; пункту 1.3 глави 1 і пункту 5.1 глави 5 розділу ХI, додатку  6 Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309);
щодо правомірності прийняття судового рішення з посиланням на рішення Суду Європейського Союзу без ознайомлення суду з його змістом, а також врахування в якості доказів та "правозастосовної практики Енергетичного співтовариства" копії листа співробітників Секретаріату Енергетичного Співтовариства.  

Доводи інших учасників справи

10. У відзиві на касаційну скаргу АТ "ДТЕК Західенерго" доводи касаційної скарги не визнає і погоджуються із висновками суду попередніх інстанцій, які прийняті з дотриманням вимог процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а наведені доводи позивача вважає необґрунтованими, які суперечать фактичним обставинам справи, положенням чинного законодавства України та міжнародним зобов`язанням України.

11. АТ "ДТЕК Західенерго" просить судові рішення попередніх інстанцій залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

12. Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, таке.

13. ПАТ "Укренерго" є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення ДП "Укренерго" відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 829-р "Про погодження перетворення державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у приватне акціонерне товариство. ПАТ "Укренерго" є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків ДП "НЕК "Укренерго".

14. ПАТ "Укренерго" виконує функції оператора системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

15. 04.05.2019 між ПАТ "Укренерго" (ОСП) та АТ ДТЕК "Західенерго" (користувач) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0424-02013, згідно з умовами якого ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії відповідно до умов цього договору, а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.

16. За умовами пункту 4.1 договору, для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги. Визначення фактичного обсягу послуги у розрахунковому місяці здійснюється: 

для ОСР на підставі даних щодо обсягів технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами ОСР;

для електропостачальників на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії споживачами електропостачальника;

для споживачів електричної енергії, які мають намір купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, незалежно від точки приєднання на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії цими споживачами;

для споживачів електричної енергії, які приєднані до мереж ОСП, незалежно від способу купівлі електричної енергії (в електропостачальника за правилами роздрібного ринку чи за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку) на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії цими споживачами;

для виробників електричної енергії на підставі даних щодо обсягів електричної енергії, необхідної для забезпечення власних потреб електричних станцій, на яких відсутня генерація.

17. Ціна договору визначається згідно з діючим на момент надання послуги тарифом на послуги з передачі електричної енергії, встановленим Регулятором, та оприлюднюється ОСП на власному веб-сайті в мережі Інтернет (пункт 3.1 договору).

18. Планова та фактична вартість послуги (грн) за цим договором визначається шляхом множення планового та фактичного обсягу послуги (МВттод) за розрахунковий період на тариф, встановлений Регулятором (грн/МВттод). На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України (пункт 5.1 договору).

19. Згідно з умовами пунктів 6.1, 6.5 договору, розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць. Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих ОСП або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою Системи управління ринком, з використанням кваліфікованого електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством.

20. Відповідно до пункту 6.6 договору у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі послуги, користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі послуги вартість послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 робочих днів з моменту отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дати отримання акта приймання-передачі послуги, то вважається, що цей акт прийнято без розбіжностей.

21. Згідно з пунктами 9.1-9.2 договору ОСП взяв на себе зобов`язання забезпечувати надання послуги з дотриманням установлених показників якості надання цих послуг відповідно до глави 2 розділу XI Кодексу системи передачі, а користувач здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за послугу на умовах, визначених цим договором.

22. Цей договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2019. Якщо користувач не направив ОСП у строк не менший ніж за місяць до закінчення терміну дії договору повідомлення про припинення дії договору, то цей договір вважається подовженим на наступний календарний рік на тих самих умовах (пункт 14.1 договору).

23. Як стверджує позивач, ним було надано відповідачу послуги за період з липня 2019 по травень 2020 на загальну суму 435 891 269,99 грн, що підтверджується відповідними актами, які наявні в матеріалах справи. Дані акти та рахунки були надіслані на адресу відповідача.

24. Проте, як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманих послуг виконав не належним чином, здійснив лише часткову оплату послуг з передачі обсягів електричної енергії за вказаний період на загальну суму 10 057 706,43 грн (за виключенням спірних обсягів експорту).

25. Так, листом від 05.05.2020 №12/339 відповідач повернув примірники актів приймання передачі послуги за липень 2019 року-березень 2020 року підписані із зауваженнями, в яких відповідач вказував обсяги і вартість послуги без врахування експорту.

26. 03.06.2020 позивач звернувся до відповідача із вимогою №01/20083 про виконання зобов`язань, проте дана вимога була залишена без відповіді та задоволення, що стало підставою звернення до суду з позовом до АТ "ДТЕК Західенерго" про стягнення заборгованості у розмірі 425 833 563,56 грн.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

27. Перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Касаційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

28. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

29. Суди попередніх інстанцій зазначили про те, що за приписами статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, договори про надання послуг з передачі.

30. Передача електричної енергії - транспортування електричної енергії електричними мережами оператора системи передачі від електричних станцій до пунктів підключення систем розподілу та електроустановок споживання (не включаючи постачання електричної енергії), а також міждержавними лініями (пункт 60 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії").

31. Міждержавна лінія електропередачі - лінія електропередачі, що перетинає кордон між Україною та іншою державою і з`єднує об`єднану енергетичну систему України з системою передачі суміжної держави (пункт 43 частини першої  статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії").

32. Державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору (стаття 1 Закону України "Про державний кордон України").

33. Електрична енергія - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу (пункт 26 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії").

34. Отже, в розумінні Закону України "Про ринок електричної енергії" передача електричної енергії при імпорті або експорті відбувається у віртуальній точці на державному кордоні.

35. Згідно з приписами пунктів 5.1-5.2 Кодексу системи передачі (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір про надання послуг з передачі електричної енергії визначає організаційні, технічні та фінансові умови, на яких ОСП здійснює передачу електричної енергії електричними мережами системи передачі.

36. Договір встановлює обов`язки та права сторін у процесі передачі електричної енергії електричними мережами Оператора системи передачі від виробників до систем розподілу та споживачів, а також при здійсненні її експорту, імпорту та транзиту.

37. Укладення договорів про надання послуг з передачі електричної енергії є обов`язковою умовою надання Користувачам доступу до системи передачі.

38. Судами попередніх інстанцій встановлено, що АТ "ДТЕК Західенерго" здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, виданої Постановою НКРЕКП від 18.06.2019 №1074.

39. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надавати послугу з передачі електричної енергії, а відповідач зобов`язався здійснювати її оплату в порядку визначеному договором. Умови договору є типовими та затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309 "Про затвердження Кодексу системи передачі".

40. Пунктом 4.1 договору встановлено перелік підстав для визначення планового та фактичного обсягів послуги з передачі електричної енергії.

41. При цьому у пункті 4.1 договору сторони погодили, що визначення фактичного обсягу послуги з передачі у розрахунковому місяці здійснюється:

для ОСР на підставі даних щодо обсягів технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами ОСР;

для електропостачальників на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії споживачами електропостачальника;

для споживачів електричної енергії, які мають намір купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, незалежно від точки приєднання на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії цими споживачами;

для споживачів електричної енергії, які приєднані до мереж ОСП, незалежно від способу купівлі електричної енергії (в електропостачальника за Правилами роздрібного ринку чи за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку) на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії цими споживачами;

для виробників електричної енергії на підставі даних щодо обсягів електричної енергії, необхідної для забезпечення власних потреб електричних станцій, на яких відсутня генерація.

42. Суди попередніх інстанцій встановили, що з умов укладеного договору не вбачається надання послуг з передачі електричної енергії у обсягах експортованої електричної енергії.

43. Відповідно до пункту 5.3 глави 5 розділу XI Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309 (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) послуги з передачі електричної енергії надаються ОСП на підставі договору між ним та:
ОСР;
електропостачальником, який отримує доступ до системи передачі з метою транспортування електричної енергії в мережі оператора (операторів) системи розподілу, до мереж якого (яких) приєднані електроустановки його споживачів;
електропостачальником, який отримує доступ до системи передачі з метою передачі електричної енергії до точок приєднання до мереж системи передачі електроустановок споживачів, яким він постачає електричну енергію за Правилами роздрібного ринку;
споживачем електричної енергії, який має намір купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку незалежно від точки приєднання;
споживачем електричної енергії, який приєднаний до мереж ОСП незалежно від способу купівлі електричної енергії (у електропостачальника за Правилами роздрібного ринку чи за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку);
виробником електричної енергії для забезпечення власних потреб електричних станцій, що заживлені від мереж ОСР/передачі, а також власних потреб електричних станцій, на яких відсутня генерація.

44. Втім, 07.02.2020 НКРЕКП була прийнята Постанова від 07.02.2020 №360 "Про затвердження Змін до Кодексу системи передачі", якою пункти 5.1, 5.3, 5.6 глави 5, 6.2, 6.5 глави 6 розділу XI Кодексу системи передачі, були доповнені та/або викладені в наступній редакції:

45. Так, Постановою НКРЕКП від 07.02.2020 № 360 Про затвердження Змін до Кодексу системи передачі були внесені зміни, зокрема, до наступних положень Розділу XI Кодексу системи передачі:

5.3. Послуги з передачі електричної енергії надаються ОСП на підставі договору між ним та:
...
трейдером/електропостачальником/виробником, що здійснює експорт електричної енергії в обсягах експорту електричної енергії.
…...
5.6 Оплата послуг з передачі електричної енергії здійснюється за тарифом, який встановлюється Регулятором відповідно до затвердженої ним методики.

Тариф на послуги з передачі електричної енергії оприлюднюється ОСП на власному вебсайті в мережі Інтернет у триденний термін після затвердження його Регулятором.

Обсяг послуг з передачі електричної енергії визначається:
…..
для електропостачальників - на підставі даних щодо обсягів експорту електричної енергії та обсягів споживання електричної енергії споживачами електропостачальника, крім обсягів споживання електричної енергії споживачами, оператором системи яких є ОСП;
.....
для виробників електричної енергії - на підставі даних щодо обсягів експорту електричної енергії та обсягів електричної енергії для забезпечення власних потреб електричних станцій, що заживлені від мереж ОСР/ОСП, а також власних потреб електричних станцій у випадку відсутності генерації;

для трейдерів - на підставі даних щодо обсягів експорту електричної енергії…

46. З огляду на викладене, обов`язок щодо сплати тарифу за передачу, зокрема, щодо обсягів експортованої електричної енергії було запроваджено саме із прийняттям Постанови НКРЕКП від 07.02.2020 № 360 "Про затвердження Змін до Кодексу системи передачі", яка набула чинності 08.02.2020. 

47. Суди попередніх інстанцій вказали про те, що аналіз впливу проекту постанови НКРЕКП "Про затвердження Змін до Кодексу системи передачі", що має ознаки регуляторного акту, у розділі 4 "Вибір найбільш оптимального альтернативного способу досягнення цілей" якого НКРЕКП встановило, що необхідність прийняття вказаної Постанови викликана відсутністю відповідних положень у чинних нормативно-правових актах, що свідчить про відсутність законодавчих актів, які б встановлювали обов`язок сплати послуг з передачі експортованих обсягів електричної енергії до прийняття даної постанови. 

48. Враховуючи те, що частиною предмету спору, є вимоги про стягнення вартості послуг за період, що передує прийняттю Постанови НКРЕКП від 07.02.2020 № 360, а також те, що відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, суди попередньої інстанції дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача відповідної частини заборгованості.

49. Щодо іншого періоду нарахувань, тобто, коли була введена в дію Постанова НКРЕКП від 07.02.2020 № 360, якою був встановлений тариф на передачу електричної енергії в обсягах експортованої електричної енергії, то в цій частині суди попередніх інстанцій також обґрунтовано дійшли висновку про відсутність підстав для стягнення з огляду на наступне.

50. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2020 зупинена дія Постанови НКРЕКП від 07.02.2020 №360 "Про затвердження    Змін до Кодексу системи передачі" в частині змін до пунктів 5.1, 5.3, 5.6 глави 5, 6.2, 6.5 глави 6 Розділу ХІ, та змін до додатків 5 та 6 Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309.

51. У подальшому рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.07.2020 у справі №640/3041/20, яке залишене без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 у справі №640/3041/20, визнано протиправною та нечинною з моменту прийняття Постанова НКРЕКП від 07.02.2020 №360 "Про затвердження Змін до Кодексу системи передачі" в частині змін до пунктів 5.1, 5.3, 5.6 глави 5, 6.2, 6.5 глави 6 Розділу ХІ, та змін до додатків 5 та 6 Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309.

52. Таким чином, Постанова НКРЕКП, якою був встановлений обов`язок щодо сплати послуг передачі при експорті, не могла бути застосована, адже спочатку була зупинена, а потім була визнана протиправною та нечинною в межах адміністративного судочинства з моменту її прийняття.

53. У касаційній скарзі позивач вказує на безпідставність посилань суду на статтю 41 Договору про заснування Енергетичного Співтовариства, адже, на думку Позивача, плата за послугу з передачі електричної енергії не є митом і має на меті не "кількісне обмеження імпорту й експорту енергопродуктів", а відшкодування витрат Позивача, що забезпечує транспортування електричної енергії.

54. Втім, відповідно до статті 11 Господарського процесуального Кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.

У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України

55. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії", цей Закон спрямований на імплементацію актів законодавства Енергетичного Співтовариства у сфері енергетики, а саме Директиви 2009/72/ЄС про спільні правила внутрішнього ринку електричної енергії та про скасування Директиви 2003/54/ЄС, Регламенту (ЄС) 714/2009 про умови доступу до мережі транскордонного обміну електроенергією та скасування Регламенту (ЄС) 1228/2003, Директиви 2005/89/ЄС про заходи для забезпечення безпеки інвестування до системи електропостачання та інфраструктури.

56. Суб`єкти владних повноважень, а також суди при застосовуванні норм цього Закону беруть до уваги правозастосовну практику Енергетичного Співтовариства та Європейського Союзу, зокрема рішення Суду Європейського Союзу (Європейського Суду, Загального Суду), практику Європейської Комісії та Секретаріату Енергетичного Співтовариства щодо застосовування положень актів законодавства Європейського Союзу, зазначених у цій статті (частина одинадцята статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії").

57. Пункт 2 частини шостої статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії", встановлює, що Кодекс системи передачі має відповідати вимогам нормативно-правових актів Енергетичного Співтовариства.

58. Відповідно до статті 41 Договору про заснування Енергетичного Співтовариства, який ратифікований Верховної Радою України 15.12.2010, встановлені обмеження щодо додаткового ввізного або вивізного мита.

59. При цьому відповідно до статті 11 Договору про заснування Енергетичного Співтовариства передбачено, що "нормативно-правова база Європейського Співтовариства з енергетики" для цілей цього Договору означають: і) директиву Європейського парламенту й Ради Європи 2003/54/ЕС, від 26 червня 2003 року стосовно загальних засад функціонування внутрішнього ринку електроенергії; іі) директиву Європейського парламенту й Ради Європи 2003/55/ЕС від 26 червня 2003 року стосовно загальних засад функціонування внутрішнього ринку природного газу; ііі) постанову Європейського парламенту й Ради Європи 1228/2003/ЕС від 26 червня 2003 року стосовно умов доступу до мережі транскордонної передачі електроенергії.

60. При цьому відповідно до статті 94 Договору про заснування Енергетичного Співтовариства, інституції тлумачать будь-який термін чи інше поняття, використані в цьому Договорі як такі, що походять із законодавства Європейського Співтовариства відповідно до прецедентного права Суду чи Суду першої інстанції Європейських Співтовариств.

61. Суди попередніх інстанцій висвітлили позицію, викладену у рішенні від 06.12.2018 у справі № С-305/17 FENS vs Slovak Republic щодо тлумачення Директиви 2003/54/ЄС, яка, як зазначено вище, є складовою права Енергетичного співтовариства, де суд встановив, що закріплення плати за передачу при здійсненні експортних операцій є заходом еквівалентним до мита, оскільки таким заходом є будь-яка грошова плата, якою б малою вона не була та не залежно від її призначення та способу застосування, що накладається в односторонньому порядку на товари через те, що вони перетинають кордон, і яка не є митом у строгому розумінні.

62. Слід зазначити, що стаття 67 Договору про заснування Енергетичного Співтовариства передбачає, що Секретаріат Енергетичного Співтовариства спостерігає за виконанням Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором та передає щорічні звіти про хід виконання зобов`язань Раді Міністрів.

63. Тобто, приєднавшись до Договору про заснування Енергетичного Співтовариства, Україна надала повноваження Секретаріату Енергетичного Співтовариства на оцінку свого законодавства на предмет відповідності Договору про заснування Енергетичного Співтовариства.

64. В межах реалізації вищезазначених повноважень, Секретаріат Енергетичного Співтовариства дійшов висновку, що встановлення плати за передачу електричної енергії та за диспетчерське (оперативно-технологічне) управління суперечить положенням статті 41 Договору про заснування Енергетичного Співтовариства.

65. Посилання скаржника на те, що суди попередніх інстанцій  послалися на рішення Суду Європейського Союзу без ознайомлення з його змістом відхиляються Судом як необґрунтовані.

66. Крім того, звертаючись до суду касаційної інстанції, скаржник вказав на те, що висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносин відсутній, а саме щодо оплати послуг з передачі експортованої електричної енергії. Однак, у Суду відсутні підстави для формування висновку у даній справі предметом позову у якій є стягнення заборгованості за договором, оскільки суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що нарахування плати за послуги з передачі при здійсненні експорту не передбачено умовами договору та чинним законодавством України.

67. Поряд з тим, як відзначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" (заява № 24465/14), право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули цієї Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, одним з основоположних аспектів якого є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхні рішення, що набрали законної сили, не може ставитися під сумнів (див. також справу "Брумареску проти Румунії, заява № 28342/95). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (справа "Рябих проти Росії", заява № 52854/99), існування яких скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

68. Відповідна практика Європейського суду з прав людини застосовується Касаційним господарським судом на підставі статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", згідно з якою суди застосовують названу Конвенцію та відповідну практику як джерело права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

69. Звертаючись з касаційною скаргою, ПАТ "Укренерго" не спростувало наведених висновків попередніх судових інстанцій та не довело неправильного застосування ними норм матеріального та процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.

70. За таких обставин, касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу ПАТ  "Укренерго" залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати

71. Судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладаються на ПАТ "Укренерго", оскільки Касаційний господарський суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін судові рішення попередніх інстанцій.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 17.08.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 зі справи №  914/935/20 залишити без змін, а касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    І. Бенедисюк 

Суддя                                                                                                    І. Колос

Суддя                                                                                                    Т. Малашенкова