П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/3183/20	
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шевчук О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі – ГУ ПФУ в Миколаївській області), в якому просила:
-          визнати протиправним рішення про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 06.03.2020 року №129/03.18-р;
-          зобов`язати здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з довідкою Миколаївського апеляційного суду від 26.02.2020 року у розмірі відсоткового значення – 90% суддівської винагороди (184  076,00 грн.) з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2020 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка указує, що, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 09.02.2017 року №204/0/15-17, вона є суддею апеляційного суду Миколаївської області у відставці.
Як судді у відставці, на підставі судового рішення, їй призначено державне довічне грошове утримання у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 29 травня 2017 року.
18 лютого 2020 року Конституційний Суд України ухвалив рішення №2-р/2020, відповідно до якого щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя.
У зв`язку з цим, вважає, що з 01 січня 2020 року має право на перерахунок грошового утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду працюючого судді, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження, у письмовому провадженні, за наявними у справі матеріалами, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 06.03.2020 року № 129/03.18-р про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з її заявою від 27.02.2020 року.
Зобов`язав ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Миколаївського апеляційного суду від 26.02.2020 року № 8-15/39/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.
У задоволенні інших позовних вимог суд відмовив.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VІІІ (далі – Закон №1402-VІІІ) позивачка як суддя у відставці, набула право на перерахунок розміру її щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди на підставі довідки Миколаївського апеляційного суду від 26.02.2020 року № 8-15/39/2020.
До того ж, при вирішенні спору по суті, суд керувався висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 16.06.2020 року, яка прийнята за результатом розгляду зразкової справи №620/1116/20.

Суд критично оцінив доводи суб`єкта владних повноважень, що попри існування рішення Конституційного Суду України, на даний час відсутній порядок проведення перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці та зазначив, що   підставою для проведення перерахунку є збільшення розміру суддівської винагороди працюючого судді, підтверджене відповідною довідкою, яку надала позивачка, а необхідності окремого порядку проведення перерахунку Закон №1402-VIII не передбачає.

При цьому, суд констатував, що саме з 19 лютого 2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення №2-р/2020, у позивачки виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, відповідно до Закону №1402-VІІІ.

Що ж стосується визначення відсотка перерахованого довічного грошового утримання, суд першої інстанції зауважив, що це є передчасним, адже відповідач ще не приймав рішення про його перерахунок. Отже, на думку суду, враховуючи, що судовому захисту підлягають лише порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, є підстави для відмови в задоволенні цієї частини позовних вимог..

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні позову про здійснення перерахунку із збереженням розміру 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду у вказаній частині та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивачка вказує, що отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди, призначеної відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, в редакції чинній на час виходу у відставку.
Такий відсоток встановлений постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.12.2017 року (справа №489/4933/17), яка набрала законної сили. Саме на виконання вказаного судового рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області прийняло рішення, згідно з яким щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці становить 90% від суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді.

Скаржниця вважає, що обставина щодо відсоткового значення грошового утримання судді, відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, не повинна доказуватися при розгляді даної справи.
Також вважає, що рішення суду має бути ефективним та таким, що б виключало подальші протиправні дії суб`єкта владних повноважень.

Крім того, на думку апелянта, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки питання визначення відсоткового значення довічного грошового утримання у розмірі 90% вже було предметом спору, який вирішено на її користь в межах справи №489/4933/17, за результатом розгляду якої прийнята постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.12.2017 року.

Відповідач, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, погоджується з позицією суду першої інстанції та вважає судове рішення законним та обґрунтованим і таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального і процесуального права.
Обґрунтування відзиву зводиться до того, що вимога позивачки щодо відсоткового значення грошового утримання є передчасною, оскільки, при прийнятті спірного рішення про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 06.03.2020 року №129/03.18-р, досліджувалась заява позивачки лише на предмет наявності права на такий перерахунок.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України, враховуючи відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 є суддею Миколаївського апеляційного суду у відставці.
З 29 травня 2017 року позивачу було призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати працюючого, на відповідній посаді судді.
Довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% ОСОБА_1 було призначено на підставі постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.12.2017 року (справа №489/4933/17) та відповідно до Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».
У зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивачу, Миколаївським апеляційним судом видана довідка від 26.02.2020 року № 8-15/39/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
27.02.2020 року позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки від 26.02.2020 року № 8/15/39/2020.
Рішенням від 06.03.2020 року № 129/3/03.18-р відповідач відмовив ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.
В обґрунтування даного рішення вказано дві підстави:
-          перша – ОСОБА_1 не пройшла кваліфікаційне оцінювання та не пропрацювала за результатами оцінювання або конкурсу на займаній посаді не менше трьох років;
-          друга – рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 будь-яких рішень щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці не приймалось.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу по суті, встановив, що після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII позивачка, як суддя у відставці, набула право на перерахунок розміру її щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до ст. 135 та підпункту 4 пункту 24 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді.

Ураховуючи, що рішення суду першої інстанції, у вказаній частині, Пенсійним органом не оскаржено колегія суддів не обговорює його законність та обґрунтованість.

Межи апеляційного перегляду складаються з доводів скаржниці про наявність у неї права на отримання 90% довічного грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, адже таке право підтверджено судовим рішенням, а також з її доводів, що мета правосуддя - його ефективність.

На думку суду апеляційної інстанції наведені доводи, не спростовують правову позицію суду першої інстанції, що вони заявлені передчасно.

Так, досліджуючи зміст рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області, колегія суддів встановила наявність незгоди даного органу щодо проведення взагалі позивачці перерахунку довічного грошового утримання судді, тобто спору, на який відсоток суддівської винагороди може розраховувати позивачка, на даний час, не існує.

Варто відзначити, що суд першої інстанції не досліджував питання правомірності заявлених вимог позивачки, в частині, який  відсоток довічного грошового утримання судді вона повинна отримувати.  Суд тільки заявив про передчасність такої вимоги. 

Позаяк, існує усталена судова практика, що  судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, слід погодитись з рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині здійснення перерахунку із збереженням розміру 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

У відповідності до ст. 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції переглянуто рішення суду першої інстанції, ухваленого у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 Л. В. Стас

суддя                                                                                 О. А. Шевчук

Повне судове рішення складено 10.03.2021 року.