КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  756/13877/20                                                          Головуючий у І-й інстанції - Жук М.В.
апеляційне провадження № 22-ц/824/4278/2021                               Доповідач Заришняк Г.М.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
18 березня 2021 рокуКиївський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.
при секретарі -  Діденку А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сол-Проперті» про витребування майна з чужого незаконного володіння,-
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
В листопаді 2020 року  ОСОБА_2 звернувся  в суд з позовом  до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Сол-Проперті» про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Одночасно позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , та  заборони вчинення дій із відчуження спірної квартири та реєстрації мешканців у ній, посилаючись при цьому на те, що у  разі незабезпечення його позову, істотно ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення його позову в майбутньому.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову  задоволено частково. 
Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 . В решті вимог заяви - відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить  ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким в забезпечені позову відмовити повністю.
В судовому  засіданні суду  апеляційної інстанції   представник ОСОБА_2   проти поданої апеляційної скарги заперечив, вважаючи  ухвалу суду законною, правом подачі відзиву на апеляційну скаргу  не скористався.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга   не підлягає задоволенню з таких підстав.
Задовольняючи  частково заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з  обґрунтованості наведених заявником доводів про необхідність вжиття заходів для забезпечення позову, наявність реальних ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у даній справі.
Відмовляючи в забезпеченні позову шляхом заборони вчинення дій із відчуження спірної квартири та реєстрації мешканців у ній, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості, вважаючи, що накладення арешту є достатнім заходом забезпечення позову ОСОБА_2 .
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.
Забезпечення позову  - це заходи цивільного  процесуального припинення  дій, які  можуть  утруднити  виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання  неможливим, та повинні  гарантувати можливість  реалізації позовних вимог у разі їх  задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості  інтересів  інших осіб.
          Заходи забезпечення позову мають  тимчасовий  характер  і діють до виконання рішення суду,  яким закінчується розгляд справи по суті.
            Відповідно до  ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
            Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
            Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України  визначено, що позов забезпечується  накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий  характер і діють до виконання рішення суду,  яким закінчується розгляд справи по суті, і їх значення полягає в тому, що вони захищають законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 4 Постанови Пленуму №9 Верховного Суду України «Про практику застосування судами  цивільного процесуального законодавства  при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо:  необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості й адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову;  забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;   наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;  імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;  запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
В провадженні Оболонського районного суду  м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Сол-Проперті» про витребування майна - квартири АДРЕСА_1 , з чужого незаконного володіння.
Отже,  предметом спору є вказане нерухоме майно. Невжиття  заходів забезпечення позову може призвести до істотного ускладнення  чи унеможливлення в подальшому виконання рішення суду, в зв`язку з чим  суд обґрунтовано забезпечив позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , з метою уникнення загрозивідчуження спірного нерухомого майна на користь третій осіб.
Постановлена судом ухвала відповідає вимогам норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, приведених в апеляційній скарзі.
Частиною 3 ст.150 ЦПК України визначено, що  заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється  для забезпечення  морської вимоги,  мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
При цьому співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.
Доводи апеляційної скарги про не співмірність  застосованих заходів забезпечення позову  не можуть бути підставою для скасування  ухвали суду, оскільки є безпідставними. Виходячи з  характеру  даного спору щодо майнових прав на спірне нерухоме майно, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції   про необхідність часткового задоволення вказаної заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що є співмірним із заявленими позивачем вимогами. 
Не заслуговують також на увагу й доводи апеляційної скарги  про незастосування судом  зустрічного забезпечення.
Відповідно до частини першої статті 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.
Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
В матеріалах  справи, направлених до суду апеляційної інстанції,  відсутні  належні  та достовірні докази, які б  надавали підставу для застосування ч.3 ст. 154 ЦПК України.
Інші доводи апеляційної скарги висновків  суду  не спростовують та не впливають  на правильність постановлення  оскаржуваної ухвали.
Керуючись   ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити  без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.
    
Повний текст постанови виготовлений  19 березня 2021 року.
 
 Головуючий 
 
  Судді: