ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року 
м. Київ

Справа № 876/85/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Банаська О. О. - головуючого, Пєскова В. Г., Погребняка В. Я.
за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

учасники справи не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля"

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2021 
у складі судді Коваль Л. А.

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Промексперт"
до Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля"
про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 24.01.2020

у третейській справі № 14/28К-17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Промексперт"
до Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля"
про стягнення 302 940,54 грн
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст та підстави наведених в заяві вимог
1. У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Промексперт" (далі також - ТОВ "Компанія Промексперт") звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із заявою, в якій просило видати наказ на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 24.01.2020 у справі № 14/28К-17 та покласти судові витрати на Приватне акціонерне товариство "Краснодонвугілля" (далі також -                                             ПрАТ "Краснодонвугілля").
Обставини справи, установлені судом першої інстанції
2. 12.09.2016 між ПрАТ "Краснодонвугілля" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Промексперт" (виконавець) укладено договір № 361/385-У/09-16КУО від 12.09.2016, згідно з п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з виконання робіт по інструментальному обстеженню металоконструкцій та експертиз технічного стану будівель та споруд СП "ГОФ "Самсонівська".
3. За змістом п. 6.2. договору сторони домовились, що у випадку, якщо спори та розбіжності, які виникли у зв`язку з виконанням даного договору чи стосуються його укладення, зміни, порушення умов, недійсності, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх розгляд здійснюється в Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації "Регіональна правова група" у відповідності до Регламенту вказаного суду. 
4. Згідно з п. 9.1 Договору строк його дії з моменту підписання до 31.12.2016 або до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором. 
5. ТОВ "Компанія Промексперт" звернулося до Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" з позовною заявою до ПрАТ "Краснодонвугілля" про стягнення 302 940,54 грн за порушення умов Договору № 361/385-У/09-16КУО від 12.09.2016.
6. Рішенням Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 24.01.2020 у справі № 14/28К-17 позов ТОВ "Компанія Промексперт" задоволено у повному обсязі:
- стягнуто з ПрАТ "Краснодонвугілля" на користь ТОВ "Компанія Промексперт" 302 940,54 грн - основного боргу з оплати виконаних робіт за Договором                    № 361/385-У/09-16КУО від 12.09.2016;
- стягнуто з ПрАТ "Краснодонвугілля" на користь ТОВ "Компанія Промексперт"                   3 029,41 грн - витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом.
7. Строк для добровільного виконання рішення визначено 30 днів з моменту набрання чинності (з 24.01.2020).
8. Це рішення третейського суду ПрАТ "Краснодонвугілля" добровільно не виконано, докази його скасування в матеріалах справи відсутні. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
9. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2021 заяву ТОВ "Компанія Промексперт" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 24.01.2020 у справі       № 14/28К-17 задоволено, 
10. Ухвалено: видати наказ на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 24.01.2020 у справі № 14/28К-17, згідно з яким:
- стягнути з ПрАТ "Краснодонвугілля" на користь ТОВ "Компанія Промексперт" 302 940 (триста дві тисячі дев`ятсот сорок) грн 54 коп. - основного боргу з оплати виконаних робіт за Договором 361/385-У/09-16КУО від 12.09.2016;
- стягнути з ПрАТ "Краснодонвугілля" на користь ТОВ "Компанія Промексперт"          3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн 41 коп. - витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом.
11. Також стягнуто з ПрАТ "Краснодонвугілля" на користь ТОВ "Компанія Промексперт" витрати по сплаті судового збору за подання заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду в сумі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн 00 коп.
12. Мотивуючи цю ухвалу суд вказав на відсутність передбачених статтею 355 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), частиною шостою статті 56 Закону України "Про третейські суди" підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду та не виконання відповідачем рішення третейського суду в добровільному порядку, відтак дійшов висновку про задоволення заяви позивача про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 24.01.2020 у справі № 14/28К-17.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
13. 27.01.2021 ПрАТ "Краснодонвугілля" звернулося до Верховного Суду із апеляційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2021 у справі № 876/85/20, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити ТОВ "Компанія Промексперт" у видачі наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 24.01.2020 у справі    № 14/28К-17.
Щодо реалізації учасниками справи процесуальних прав
14. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
15. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, керує ходом судового процесу; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 3, 4 частини п`ятої статті 13 ГПК України).
16. За змістом пунктів 2, 3 частини першої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. 
17. Ухвалою Верховного Суду від 16.02.2021 відкрито апеляційне провадження у справі № 876/85/20 за апеляційною скаргою ПрАТ "Краснодонвугілля" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2021, призначено її розгляд на 11.03.2021 та надано позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 01.03.2021.
18. Ця ухвала надіслана на адресу учасників справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення та оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
19. Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
20. У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
21. На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитися з подіями процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).
22. Отже учасники справи мали достатньо часу для реалізації ними процесуальних прав передбачених ГПК України, зокрема і права на подання відзиву на апеляційну скаргу.
23. Станом на момент розгляду апеляційної скарги до Верховного Суду відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надійшло. Заяв (клопотань, пояснень) щодо неможливості реалізації позивачем своїх процесуальних прав не надходило.
24. У судове засідання 11.03.2021 представники сторін не з`явилися, від них заяви про відкладення судового розгляду до суду касаційної інстанції не надходили.
25. Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).
26. Участь представників сторін в судовому засіданні, призначеному на 11.03.2021 обов`язковою не визнавалась.
27. З урахуванням наведеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнений виклад вимог та підстав апеляційної скарги
28. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПрАТ "Краснодонвугілля" посилається на неправильне застосування Північним апеляційним господарським судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, зазначаючи, зокрема, таке:
- третейським судом розглянуто справу за межами викладеного у пункті 6.2 Договору № 361/385-У/09-16КУО від 12.09.2016 третейського застереження, яке на час розгляду даної справи є недійсним з огляду на припинення дії вказаного договору;
- постановляючи оскаржувану ухвалу господарський суд в порушення частини першої статті 81 ГПК України не витребував заявлених доказів та не оцінив докази у справі відповідно до вимог частин першої, другої статті 86 ГПК України, проте касант не вказує яких саме доказів стосуються ці твердження.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
29. Від ТОВ "Компанія Промексперт" відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом апеляційної інстанції
30. За правилами пункту 11 частини першої статті 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів відносяться справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті.
31. Відповідно до частин першої та другої статті 24 ГПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими господарськими судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами 2, 3 цієї статті. Справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом.
32. За змістом частини другої статті 253 ГПК України Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних господарських судів, ухвалені ними як судами першої інстанції. Аналогічна норма міститься в частині другій статті 253 зазначеного кодексу. 
33. Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
34. Отже, Верховний Суд є судом апеляційної інстанції, який переглядає в апеляційному порядку судові рішення у тих справах, які апеляційні суди з розглядають як суди першої інстанції, зокрема справи щодо оскарження рішень третейських судів.
35. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
36. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
37. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
38. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
39. Предметом судового розгляду у цій справі є заява ТОВ "Компанія Промексперт" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 24.01.2020 у справі № 14/28К-17.
40. Відповідно до статей 55, 56 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню. У разі, коли рішення третейського суду не виконується добровільно зобов`язаною цим рішенням стороною, інша сторона може подати до компетентного суду заяву про видачу виконавчого документа, яким у господарському судочинстві згідно зі статтею 327 ГПК України та пункту 11 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" є наказ.
41. Частиною другою статті 352 ГПК України передбачено, що заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня ухвалення рішення третейським судом.
42. Згідно з частиною третьою статті 354 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 цього Кодексу.
43. Відповідно до приписів статті 355 ГПК України суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі. Аналогічні положення передбачені статтею 56 Закону України "Про третейські суди".
44. За усталеною правовою позицією, що неодноразово викладалася Верховним Судом, при розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених у статті 56 Закону України "Про третейські суди" та у статті 355 ГПК України (постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 910/8665/17, від 04.06.2019 у справі № 873/8/19, від 27.06.2019 у справі № 873/19/19, від 11.07.2019 у справі                   № 910/8692/17, від 13.11.2019 у справі № 873/51/19, від 24.12.2019 у справі                         № 870/45/19).
45. У апеляційній скарзі в якості підстави для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду скаржник зазначає те, що третейське застереження є недійсним внаслідок закінчення 31.12.2016 строку дії укладеного між сторонами договору підряду № 361/385-У/09-16КУО від 12.09.2016, що містить це застереження.
46. Відхиляючи такий довід відповідача колегія суддів Верховного Суду враховує таке. 
47. Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.
48. Юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону (частина перша статті 5 Закону України "Про третейські суди").
49. Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 2 Закону України "Про третейські суди" третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.
50. Частинами першою, четвертою-шостою статті 12 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.
51. Як убачається з матеріалів справи, у пункті 6.2. Договору                                           № 361/385-У/09-16КУО від 12.09.2016 сторони узгодили, що якщо спори та розбіжності, які виникли у зв`язку з виконанням даного Договору, або стосуються його укладення, зміни, порушення умов, недійсності, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх розгляд здійснюється в Постійно діючому регіональному третейському суді України при Асоціації "Регіональна правова група" у відповідності до Регламенту вказаного суду.
52. Отже, сторони уклали третейську угоду у формі третейського застереження в договорі про передачу будь-якого спору, що виникне на підставі вказаного договору на розгляд Постійно діючому регіональному третейському суді України при Асоціації "Регіональна правова група".
53. У пункті п. 9.1 Договору № 361/385-У/09-16КУО від 12.09.2016 сторони узгодили, що строк його дії з моменту підписання до 31.12.2016 або до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором. 
54. Верховний Суд звертає увагу, що договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
55. У частинах першій, четвертій статті 631 цього Кодексу передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
56. Відповідно до частини третьої статті 22 ГПК України будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.
57. Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові 28.08.2018 у справі                   № 906/493/16 дійшла висновку про те, що господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди.
58. Окрім того, предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04.10.2018 в справі № 910/8961/17.
59. Таким чином, з моменту укладання договору між сторонами діє третейське застереження, що визначає певний порядок розгляду спорів, що витікають з договору між сторонами, а припинення дії договору не припиняє зобов`язання щодо повної оплати за цим договором та дії третейського застереження та не позбавляє сторони права на звернення до третейського суду з питань, які обумовлені таким третейським застереженням. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.08.2019 у справі № 876/7/19, від 19.05.2020 у справі № 873/94/19, від 21.09.2020 у справі №873/58/20, від 30.09.2020 у справі № 873/64/20.
60. Враховуючи наведене, Верховний Суд погоджується із висновком апеляційного господарського суду, що закінчення строку дії договору не припиняє зобов`язання сторін, а відповідні спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникають на підставі вказаного договору, підлягають розгляду у відповідному третейському суді.
61. При цьому, доказів визнання недійсною або оспорення дійсності третейської угоди сторонами надано не було. 
62. Отже, третейська угода, викладена у тексті договору № 361/385-У/09-16КУО від 12.09.2016 є чинною та дійсною, а тому третейським судом було правомірно та в межах наданої компетенції розглянуто спір про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором.
63. З огляду на викладене, Верховний Суд відхиляє твердження відповідача про відсутність компетенції третейського суду для розгляду спору, що виник між сторонами щодо виконання укладеного між ними договору, у зв`язку із закінченням строку дії такого договору.
64. Також, колегія суддів Верховного Суду не бере до уваги посилання скаржника на правову позицію, викладену у постановах Вищого господарського суду у справі № 914/1576/13 від 11.02.2014 та у справі № 904/3608/15 від 15.03.2016, оскільки за змістом частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України остання не є джерелом правозастосовчої практики у розумінні цієї правової норми.
65. Верховний Суд також відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення Центральним апеляційним господарським судом положень частини першої статті 81 ГПК України стосовно того, що суд не витребував заявлених доказів, оскільки скаржником ні в апеляційній скарзі, ні у відзиві на заяву про видачу виконавчого документа, ні у клопотанні про відкладення розгляду справи не порушувалося питання щодо необхідності витребування доказів, як і не вказано в апеляційній скарзі які саме докази не досліджено або не витребувано судом.
66. Оцінюючи твердження відповідача про те, що Центральним апеляційним господарським судом було розглянуто заяву про видачу виконавчого документа без участі представників сторін, оскільки судом було відхилено клопотання відповідача про відкладення розгляду заяви, Верховний Суд не вбачає порушень судом попередньої інстанції норм процесуального права, з огляду на відсутність належних доказів в обґрунтування поданого клопотання про відкладення розгляду заяви та не визнання судом явки представників сторін в судове засідання обов`язковою. 
67. З огляду на викладене, встановивши відсутність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених статтею 56 Закону України "Про третейські суди" та статтею 355 ГПК України, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками апеляційного господарського суду про наявність правових підстав для задоволення заяви ТОВ "Компанія Промекспорт" та видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 24.01.2020 у справі № 14/28К-17.
68. Отже, будь-яких інших встановлених законом підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду також не встановлено.
69. За наведеного суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув доводи сторін та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 24.01.2020 у справі № 14/28К-17.
70. Аргументи скаржника зазначених висновків суду не спростовують та є такими, що в цілому дублюють заперечення відповідача проти видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, які були обґрунтовано відхилені Центральним апеляційним господарським судом. 
71. Враховуючи наведене, оскільки скаржником не доведено наявність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду згідно з положеннями статті 355 ГПК України та статті 56 Закону України "Про третейські суди", як і не встановлено таких підстав судом першої інстанції та Верховним Судом, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком Центрального апеляційного господарського суду про задоволення заяви ТОВ "Компанія Промексперт" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 24.01.2020 у справі      № 14/28К-17.
Щодо суті апеляційної скарги
72. Доводи скаржника щодо порушення Центральним апеляційним господарським судом норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
73. Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
74. Ураховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ПАТ "Краснодонвугілля" та залишення ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2021 у справі № 876/85/20 без змін, як такої, що прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Щодо судових витрат
75. Зважаючи на висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду про залишення апеляційної скарги без задоволення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи, покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 240, 253, 269, 270, 275, 276, 282, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2021 у справі № 876/85/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          О. О. Банасько
Судді                                                                                                    В. Г. Пєсков
                                                                                                    В. Я. Погребняк