ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/260/21 Справа № 211/6196/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Папарига В. А. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Красюка Івана Васильовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2020 року стосовно 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , , 

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 126 КУпАП, 

за участю: 
особи, яка притягається до 
адміністративної відповідальності                         ОСОБА_1 
захисника                                                 Маслова С.С.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2020 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці та стягнуто судовий збір у розмірі 420 гривень 40 коп.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 16 жовтня 2020 року о 06-21 год. в              м. Кривому Розі по вул. Дніпровське шосе, в районі будинку № 34,  ОСОБА_1  керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ, номерний знак  НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами, згідно постанови державного виконавця від 12.07.2018 року ВП № 19068735, виданої Синельниківським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у спарві за відстуністю складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з урахуванням доповнень ОСОБА_1 , посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 усвідомлював протиправний характер своїх дій, а саме, що йому було відомо про наявність тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, таких підтверджень не надано і органами поліції.
Крім того, зазначає, що після отримання зазначеної постанови державного виконавця він оскаржував її до начальника Синельниківського ВДВС і зазначав про неправильно нараховану суму заборгованості про несплату аліментів. Вказує, що після оскарження постанови він думав, що її скасовано і державний виконавець не направляв її до виконання в органи поліції, так як весь час він працював і користувався транспортними засобами, працівники поліції неодноразово здійснювали перевірку його документів і не було ніяких зауважень. Зазначає, що не мав наміру порушувати закону, оскільки не знав, що відносно нього існує така заборона, вважав, що після її оскарження вона була скасована.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Маслов С.С. підтримали апеляційну скаргу захисника Красюка І.В. та з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції та зарити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційний суд вважає, що зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повному обсязі, а доводи апеляційної скарги захисника про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є обґрунтованими, у зв`язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з таких підстав.
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Частиною 3 статті 126 КУпАП, передбачено правопорушення, що полягає у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
В своїх поясненнях під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП не визнав, підтвердив факт керування автомобілем у місці та за часу, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, але зазначив, що йому не було відомо про встановлення стосовно нього державним виконавцем тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, оскільки він оспорював розмір заборгованості по аліментам, який йому встановлював державний виконавець і начальник відділу ДВС його зменшував, а також його неодноразово зупиняли працівники поліції, перевіряли документи та жодних претензій до нього не було. 
Вказує, що про дане обмеження дізнався від працівників поліції під час складання протоколу по цій справі, але вони не змогли йому пояснити в зв`язку з чим взагалі накладено дане стягнення. Зазначив, що жодних рішень із державної виконавчої служби про накладення обмеження у праві керування транспортним засобом він не отримував.
За клопотанням ОСОБА_1 та його захисника, а також з метою перевірки доводів апеляційної скарги апеляційним судом витребувані копії всіх матеріалів виконавчого провадження з яких слідує наступне. 
Згідно з постановою державного виконавця від 12.07.2018 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом № 2-2225 від 16.01.2010. 
За змістом п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції чинній на час винесення постанови державного виконавця, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Проте будь-яких відомостей про направлення ОСОБА_1 державним виконавцем копії постанови від 12.07.2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, в матеріалах виконавчого провадження відсутні. Відсутні відомості про його ознайомлення з цією постановою і в інший спосіб, передбачений законом, а також відсутні відомості, що він ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає умисну форму вини, а саме особа повинна усвідомлювати, що будучи тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами умисно продовжує керувати транспортним засобом.
Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені за ч. 3 ст. 126 КУпАП, обов`язково мають містити належним чином засвідчену уповноваженою на те посадовою особою Відділу державної виконавчої служби копію документу, яким відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності, застосовано відповідне обмеження, а також мають бути долучені документи, які б підтверджували обізнаність особи про існування такої постанови та застосування щодо неї відповідного обмеження. Всупереч вищевикладеного, у матеріалах справи відсутні відомості про обізнаність ОСОБА_1 про застосування відносно нього обмеження у праві керування транспортними засобами.
Крім того, як видно з матеріалів виконавчого провадження, постановою державного виконавця від 12 листопада 2020 року року було скасовано тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, а від 17 листопада 2020 року скасовано заходи примусового виконання.
Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність встановлених щодо нього обмежень у праві керування транспортними засобами, апеляційний суд доходить висновку, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а саме порушення вимоги керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, а також обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку про закриття провадження у цій справі у зв`язку з відсутністю у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Красюка І.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2020 року стосовно  ОСОБА_1  за ч. 3 ст. 126 КУпАП скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                                О.П. Піскун