Постанова
Іменем України
 
11 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 753/4209/19
провадження № 51-5178 км 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                     ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання       ОСОБА_4 ,
прокурора                                         ОСОБА_5 , 
захисника                                ОСОБА_6 , 
потерпілого                                      ОСОБА_7 , 
представника потерпілого   ОСОБА_8 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника                   ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року про повернення апеляційної скарги. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Не погодившись з вказаним вироком, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, яку ухвалою Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року повернуто останньому. 
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у вказаному суді, з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що апеляційний суд, прийнявши рішення про повернення його апеляційної скарги, формально вивчив вимоги сторони захисту та передчасно дійшов висновку про невідповідність  скарги вимогам ст. 396 КПК України. Стверджує, що після залишення поданої ним апеляційної скарги в першій редакції без руху, виконав вимоги ухвали апеляційного суду від 24 вересня 2020 року та обґрунтував належним чином незаконність та необґрунтованість, на його думку, вироку суду першої інстанції. Вважає, що при викладенні доводів у апеляційній скарзі допускається певна нечіткість, проте під час апеляційної розгляду, згідно з вимогами ст. 403 КПК України, її можна уточнити чи відмовитися від таких доводів.   
В доповненнях до касаційної скарги захисник ОСОБА_6 навів додаткові доводи щодо незаконності, на його думку, вироку суду першої інстанції та зазначив прохання до суду касаційної інстанції щодо скасування також вироку Дарницького районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року, яке виходить за межі касаційного розгляду матеріалів справи за касаційною скаргою на ухвалу про повернення апеляційної скарги.
Під час касаційного розгляду захисник підтримав подану ним касаційну скаргу та просив її задовольнити, скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. 
Позиції інших учасників судового провадження
Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_7 надіслали заперечення в яких, посилаючись на безпідставність наведених у касаційній скарзі доводів, просили залишити її без задоволення, а ухвалу апеляційного суду – без зміни. 
Під час касаційного розгляду потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 вважали, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника немає та просили залишити її без задоволення. 
Прокурор у ході касаційного розгляду, посилаючись на безпідставність наведених захисником доводів, також вважала, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Статтею 399 КПК України передбачено підстави залишення апеляційної скарги без руху, її повернення або відмови у відкритті провадження.
Зокрема, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліків апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. 
Як убачається з матеріалів провадження, після ухвалення вироку Дарницького районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року щодо ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого подав апеляційну скаргу.  
Суддею – доповідачем суду апеляційної інстанції, при здійсненні перевірки відповідності апеляційної скарги вимогам ст. 396 КПК України встановлено, що вона цим вимогам не відповідає, в зв`язку з наведеними суперечностями в змісті апеляційної скарги і вимозі до суду, за результатом її розгляду та, відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України, прийнято ухвалу від 24 вересня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення зазначених у ній недоліків. 
У межах встановленого судом строку, захисник ОСОБА_6 подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги та ухвалою судді Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року прийнято рішення про повернення апеляційної скарги захиснику. 
Постановляючи таке рішення, суддя апеляційного суду вказав, що в повторно поданій захисником апеляційній скарзі, наведених в ухвалі від 24 вересня 2020 року недоліків, не усунуто. 
В оскаржуваній ухвалі апеляційного суду зазначено, що захисник, повторно навівши доводи щодо незаконності, на його думку, вироку суду першої інстанції через порушення вимог ст. 370 КПК України та права обвинуваченого на захист, а також ухвалення вироку на підставі недопустимих доказів, разом з тим, висловив прохання щодо зміни вироку в частині призначеного покарання та необхідності звільнення засудженого від його відбування на підставі ст. 75 КК України і таким чином, не усунув суперечностей скарги, про які йому було зазначено в ухвалі від 24 вересня                    2020 року.
Як убачається з наявної в матеріалах справи повторно поданої апеляційної скарги, захисник ОСОБА_6 дійсно навів прохання до суду апеляційної інстанції про необхідність, на його думку, звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, тобто, по суті, поставив питання про необхідність зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання. Однак, при цьому, в змісті самої скарги, повторно навів доводи на обґрунтування незаконності, на його думку, вироку суду першої інстанції через допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема, порушення права обвинуваченого на захист, а також ухвалення вироку на підставі недопустимих доказів,
Тому, за наведених у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 доводів, керуючись положеннями п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційний суд прийняв правильне рішення про необхідність повернення апеляційної скарги останнього. 
Колегія суддів вважає такий висновок суду апеляційної інстанції правильним та перевіркою матеріалів провадження не вбачає підстав вважати доводи касаційної скарги захисника про те, що апеляційний суд, прийнявши рішення про повернення його апеляційної скарги, формально вивчив вимоги сторони захисту та передчасно дійшов висновку про невідповідність скарги вимогам ст. 396 КПК України, обґрунтованими. 
А посилання захисника на те, що при викладенні доводів у апеляційній скарзі допускається певна нечіткість, яку під час апеляційної розгляду, згідно з вимогами       ст. 403 КПК України, можна уточнити, не спростовує недотримання ним вимог                          ст. 396 КПК України при складанні та поданні апеляційної скарги, оскільки захисник є юристом, який надає професійну правничу допомогу і здійснює свою професійну діяльність на підставах та в порядку, що передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», отримавши свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу захисника, що згідно з положеннями ч. 7             ст. 399 КПК України залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляло захисника права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону у справі колегією суддів не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення касаційної скарги захисника колегія суддів не  вбачає.   
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд 
ухвалив:
Ухвалу Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року про повернення апеляційної скарги залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника                      ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.      
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                         ОСОБА_3