ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 603/710/20	Головуючий у 1-й інстанції Созанська Л.І. 	
Провадження № 33/817/49/21 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.172-6 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. 
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2020 року про притягнення її до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП ,-
                                       ВСТАНОВИЛА:

       Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.         
Згідно з даною постановою, ОСОБА_1 працюючи на посаді завідувача Бучацької державної нотаріальної контори Тернопільської області, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно з п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону) суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 вказаного Закону, пп. 2-1 п. 11 розділу XIII Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», яким встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня несвоєчасно, без поважних причин, після встановленого строку подання щорічної декларації (з 01.01.2020 до 01.06.2020), а саме 03.06.2020 подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2020 року та закрити провадження в справі у зв”язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Мотивує скаргу відсутністю в її діях умислу на вчинення даного правопорушення, що підтверджується перебуванням її на лікуванні у період з 22 травня по 05 червня 2020 року.
Вважає, що Законом України про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 17 березня 2020 року було продовжено строк подання декларації до 01 липня 2020 року, а тому строк на її подання не пропустила.
Посилається на те, що вона не є суб"єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, оскільки частиною першою статті 45 Закону України про запобігання корупції (далі. Закон) не встановлено обов`язку подання декларацій нотаріусом.
У зв”язку з визнанням рішенням Конституційного Суду України від 27 жовтня 2020 року неконституційною статті 65 Закону України "Про запобігання корупції” вважає що її не може бути притягуто до адмінвідповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Також зазначає що її притягнуто до адміністративної відповідальності поза межами строків накладення адміністративного стягнення оскільки моментом виявлення правопорушення є не час складання протоколу про адміністративне праворушення, а день подання нею декларації.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта, яка підтримала апеляційну скаргу та з викладених у ній мотивів просить її задовольнити, прокурора Штурму Н., яка проти задоволення апеляції заперечила, вважає рішення суду законним та обгрунтованим, приходжу до наступного.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч.1 ст.172-6 КУпАП є обгрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується дослідженими доказами, а саме: даними, що містяться у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією №354 від 10 листопада 2020 року; повідомленні Національного агенства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 №14-24/1935 від 12.06.2020 року; витязі з послідовністю дій ОСОБА_1 , як користувача ІТС реєстру, в якому зафіксовано факт подачі декларації 03.06.2020 року о 16 год. 25 хв.
Перевіряючи доводи ОСОБА_1 щодо відсутності у неї умислу на вчинення даного правопорушення у зв”язку з перебуванням на лікуванні у період з 22 травня по 05 червня 2020 року виходжу з того що перебування на амбулаторному лікуванні не перешкоджає особі подати обов”язкову щорічну декларацію, а тому вони не заслуговують на увагу.
Посилання апелянта на те, що Законом України про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 17 березня 2020 року було продовжено строк подання декларації до 01 липня 2020 року є безпідставними оскільки дані зміни законодавства стосувались податкових декларацій, а не декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
ОСОБА_1 є суб"єктом адміністративного правопорушення, оскільки декларацію вона подавала як завідувач Бучацької державної нотаріальної контори Тернопільської області, тобто як посадова особа юридичної особи публічного права. 
Рішенням Конституційного Суду України від 27 жовтня 2020 року визнано неконституційною лише ст.65 ЗУ “Про запобігання корупції”, яка не містить жодних норм, які б скасовували адміністративну відповідальність за вчинення правопорушення передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП чи обов”язок подання щорічної декларації посадовою особою юридичної особи публічного права, посилання на нього ОСОБА_1 як на підставу для скасування постанови місцевого суду не заслуговують на увагу. 
Як вбачається з матеріалів справи, факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 зафіксовано у повідомленні Національного агенства №14-24/1935 від 12.06.2020 року (а.с. 21), яке отримано органом, що в межах своєї компетенції здійснює складання протоколів про адміністративні правопорушення, повязаних з корупцією, в даному випадку УСР в Тернопільській області ДСР НП України 30.09.2020 року, що підтверджується відміткою на супровідному листі ВХ.№1289 від 30.09.2020 року (а.с. 17) та яким відібрано пояснення у ОСОБА_1 задля з”ясування у її діях наявності чи відсутності умислу на вчинення адмінправопорушенння у день складання адмінпротоколу, а тому судом дотримано встановлений ч.4 ст.38 КУпАП шестимісячний строк для накладення адміністративного стягнення.
З огляду на вищенаведене вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2020 року слід залишити без змін.
       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -
                                       п о с т а н о в и л а: 

       В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 - відмовити, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2020 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП – залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя