СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2021 р.                                                           Справа № 922/2287/20  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О. , суддя  Шевель О.В. 
за участі секретаря судового засідання Ярітенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської міської ради (вх. №429Х) на ухвалу господарського суду Харківської області від 22.12.2020 (ухвалу постановлено суддею Кухар Н.М. 22.12.2020 о 13:04 год., у приміщенні господарського суду Харківської області, повний текст ухвали складено та підписано 28.12.2020) у справі №922/2287/20 
за позовом Харківської міської ради, м. Харків, 
до Приватного акціонерного товариства “Концерн АВЕК та Ко”, м. Харків, 
про стягнення 1701065,15 грн.,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.12.2020 у справі №922/2287/20 клопотання Приватного акціонерного товариства “Концерн АВЕК та Ко” (вх. №29481 від 16.12.2020) про призначення судової експертизи задоволено; призначено у справі №922/2287/20 судову оціночно-земельну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса (м. Харків, вул. Золочівська, 8-а); на вирішення судового експерта поставлено наступні питання:
- Чи відповідає зміст Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 14.09.2018 №1528/176-18 змісту “Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013”, затвердженої 03.07.2013 рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання №1209/13?
- Чи відповідають зазначені у Витязі №1528/176-18 від 14.09.2018 локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони: - зони вулиць без твердого покриття - 0,98942; - зони ґрунту з несучою спроможністю менше 1,0 кг/кв.см - 0,97171; - зони залягання ґрунтових вод менше 3 метрів - 0,98687 та сукупний коефіцієнт Км3 - 1,34969 - змісту “Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013”, затвердженої 03.07.2013 рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання №1209/13 та іншим вимогам нормативно- правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам? Якщо ні, то в чому полягає невідповідність?
- Чи впливали зазначені у Витязі №1528/176-18 від 14.09.2018 локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони: - зони вулиць без твердого покриття - 0,98942; - зони ґрунту з несучою спроможністю менше 1,0 кг/кв.см - 0,97171; - зони залягання ґрунтових вод менше 3 метрів - 0,98687 та сукупний коефіцієнт Км3 - 1,34969 на кінцевий результат нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:09:002:0081? Якщо так, то яким чином?
Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України; оплату витрат, пов`язаних зі здійсненням судової експертизи, покладено на Приватне акціонерне товариство “Концерн АВЕК та Ко”; ухвалено матеріали справи направити до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса (м. Харків, вул. Золочівська, 8-а); провадження у справі №922/2287/20 зупинено. 
Харківська міська рада звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 22.12.2020 у справі №922/2287/20 та направити справу №922/2287/20 до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що з огляду на зміст поставлених на вирішення експерта питань, відсутня потреба у спеціальних знаннях для їх вирішення; вони можуть бути вирішені шляхом дослідження наявних в матеріалах справи доказів, наданих позивачем; Харківською міською радою в порядку ст. 74 ГПК України вжито всіх заходів, направлених на забезпечення встановлення всіх обставин справи, на які міська рада посилається як на підставу своїх вимог. Крім того, позивач зазначає, що існує усталена практика Верховного Суду, відповідно до якої документи, надані міською радою у якості доказів, зміст яких відповідає наявним у справі №922/2287/20, визнано належними та допустимими доказами для обґрунтування позовних вимог в частині стягнення безпідставно збережених коштів у порядку ст. 1212 ЦК України. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О., суддя Шевель О.В.) від 08.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на ухвалу господарського суду Харківської області від 22.12.2020 у справі №922/2287/20; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 09.03.2021.
16.02.2021 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу – без змін (вх.№2034), а також клопотання про закриття апеляційного провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 264 ГПК України (вх.№2035). 
Обґрунтовуючи клопотання про закриття апеляційного провадження відповідач посилається на те, що станом на 11.01.2021 (дата надходження апеляційної скарги на адресу відповідача) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань в переліку осіб, які мають право діяти від імені Харківської міської ради, у тому числі на засадах самопредставництва, відсутня інформація про особу, що підписала апеляційну скаргу (Судаков Д.О.).
Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2021 у зв`язку з відпусткою судді Фоміної В.О. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Шевель О.В.
Згідно положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.
У судовому засіданні 09.03.2021 оголошено перерву до 23.03.2021.
15.03.2021 від Харківської міської ради надійшли письмові пояснення щодо повноважень та самопредставництво уповноваженої особи Харківської міської ради (вх.№3091).
23.03.2021 від відповідача надійшли письмові пояснення по справі (вх.№3462) та клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/751/20 (вх. №3463).
23.03.2021 від позивача надійшли пояснення по справі, до яких додано копію висновку державної експертизи землевпорядної документації №405-13 від 07.06.2013 (вх.№3477).
У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, а також звернувся з клопотанням про долучення до матеріалів справи вказаних вище додаткових доказів.
Представник відповідача проти доводів та вимог апеляційної скарги, а також долучення до матеріалів справи нових доказів заперечував та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін. Крім того, представник відповідача підтримав клопотання про закриття та зупинення апеляційного провадження. 
Представник позивача проти клопотань відповідача про зупинення та закриття апеляційного провадження заперечував.

Стосовно клопотання позивача про прийняття висновку державної експертизи землевпорядної документації, колегія суддів зазначає, що відповідно положень ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, відповідних обґрунтувань позивачем не надано, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для прийняття від нього нових доказів.

Щодо клопотання відповідача про закриття апеляційного провадження, колегія суддів зазначає таке. 
Частинами 1-3 статті 56 ГПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 Розділу ХV “Перехідні положення” Конституції України з дня набрання чинності Законом України “Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)” представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.
Згідно ч. 1 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.
Згідно із частиною 4 статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”.
Відповідно до ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень; 2) докази сплати судового збору; 3) докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі; 4) докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.
Разом з тим ч.2 ст. 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.
Таким чином, правовим наслідком подання апеляційної скарги, підписаної представником позивача, без надання документів, що підтверджує його повноваження, за наявності відповідних сумнівів у суду (які не могли бути спростовані, зокрема, отриманням інформації з відкритих джерел, таких як Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Єдиний реєстр адвокатів України тощо) мало бути залишення апеляційної скарги без руху на підставі ч.1 ст. 174 ГПК України.
Позивач 06.01.2021 звернувся з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду. Апеляційна скарга підписана представником Харківської міської ради Судаковим Д.О., який діє на засадах самопредставництва. До апеляційної скарги додані зокрема, посвідчення, Положення про Департамент територіального контролю Харківської міської ради, розпорядження «Про призначення на посаду та присвоєння рангу посадової особи місцевого самоврядування», розпорядження «Про переведення на іншу посаду». 
Як було з`ясовано судом під час розгляду клопотання про закриття апеляційного провадження, дійсно станом на 06.01.2021 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань була відсутня інформація щодо повноважень Судакова Д.О. вчиняти дії від імені Харківської міської ради.
Проте, на час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження (08.02.2021) апеляційним господарським судом було досліджено обставини наявності у Судакова Д.О. права здійснювати самопредставництво Харківської міської ради. Зокрема, згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вказана особа була включена до переліку осіб, які можуть вчиняти дії від імені позивача на правах самопредставництва. Такі повноваження Судаков Д.О. має також і на час розгляду справи (23.03.2021). 
Окрім того, в судових засіданнях інші повноважні представники Харківської міської ради підтримали у повному обсязі всі доводи та вимоги апеляційної скарги.
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для закриття апеляційного провадження. 
В обґрунтування клопотання про зупинення розгляду справи відповідач посилається на те, що на даний час в провадженні Верховного Суду перебуває касаційна скарга Харківської міської ради на рішення господарського суду Харківської області від 19.08.2020 та на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 у справі №922/751/20, в якій ПрАТ “Концерн АВЕК та Ко” було подано клопотання про закриття касаційного провадження за ідентичних обставин, що виникли під час подання апеляційної скарги у даній справі. 09.03.2021 Верховним Судом передано справу №922/751/20 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду. З огляду на зазначене, на думку відповідача, існують підстави для зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду справи №922/751/20.
Надаючи оцінку цим доводам відповідача, колегія суддів зазначає, що за змістом вказаної ухвали Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 09.03.2021 у справі №922/751/20 за позовом Харківської міської ради до ПрАТ “Концерн АВЕК та Ко”, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Державний реєстратор комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Дергачівської районної ради Харківської області Шевцова Л.В. про скасування державної реєстрації права власності та звільнення земельної ділянки вбачається, що ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко" звернувся з клопотанням про закриття касаційного провадження, в обґрунтування якого зазначав, що подана Харківською міською радою касаційна скарга підписана представником позивача Столбовим М.І. в порядку самопредставництва. Проте, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься перелік осіб, які мають право діяти від імені Харківської міської ради на засадах самопредставництва, у якому, зокрема станом на дату подання касаційної скарги та відкриття касаційного провадження у справі, були відсутні відомості щодо особи, яка підписала касаційну скаргу (представник Харківської міської ради зазначені доводи у судовому засіданні не спростував). З огляду на викладене, відповідач зазначав, що відсутність відповідного запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є належним і достатнім підтвердженням відсутності у Столбового М. І. права діяти від імені Харківської міської ради в порядку самопредставництва.
Колегія суддів Верховного Суду зазначила, що тлумачення приписів частини третьої статті 56 ГПК України приводить до висновку, що для визнання юридичної особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності). Внесення відповідної інформації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не є обов`язковим.
Ураховуючи, що колегія суддів Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування приписів статей 56, 58 ГПК України (в частині обов`язковості відображення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації про особу, яка може діяти від імені юридичної особи в порядку самопредставництва), викладеному у постанові від 23.11.2020 у справі №908/592/19, яка розглядалася колегією суддів Касаційного господарського суду, що входить до складу іншої палати (судової палати для розгляду справ про банкрутство), справу № 922/751/20 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Відповідно п.7 ч.1 ст.228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Згідно приписів ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленого пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.
Проте, Східний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі №922/2287/20 з урахуванням обставин, встановлених вище, зокрема, наявності станом на час розгляду апеляційної скарги інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у особи, що її підписала, відповідних повноважень на самопредставництво Харківської міської ради. А тому, перегляд об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/751/20 не вплине на розгляд даної справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
У липні 2020 Харківська міська рада звернулася до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ПрАТ “Концерн АВЕК та Ко” безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у суму 1701065,05 грн. 
В обґрунтування позовних вимог міська рада зазначала, що за ПрАТ “Концерн АВЕК та Ко” з 06.05.2014 на підставі рішення господарського суду Харківської області від 16.04.2007 №37/549-06 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «А-2» загальною площею 1525,0 кв.м. по вул. Академіка Павлова, 165-В у м. Харкові. Вказана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 6310136600:09:002:0081, та сформована як об`єкт цивільних прав 23.08.2018; площа земельної ділянки 0,3014 га; категорія земель – землі житлової та громадської забудови; цільове призначення – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код ЦВПЗ 03.07); вид використання – для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-2». У період з 01.09.2018 по 31.05.2020 вказана земельна ділянка використовувалась ПрАТ “Концерн АВЕК та Ко” без документів, що посвідчують право власності або право користування. Позивач зазначав, що розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати ним здійснювався на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,3014 га (кадастровим номером 6310136600:09:002:0081) від 20.05.2020 №4047 та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 14.09.2018 №1528/176-18, які видані Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області. 
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач, зокрема, посилався на неправильність здійснених розрахунків безпідставно збережених коштів, які було зроблено на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, проте показники коефіцієнтів у даному витязі не відповідають Порядку нормативно грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженому наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 №489 щодо обчислення локальних факторів Км3. 
В подальшому відповідач звернувся з клопотанням про призначення судової експертизи, в обґрунтування якого зазначав, що враховуючи положення вказаного Порядку, для обчислення Км3 враховуються локальні фактори, наведені у додатку 7 до нього. Відповідний додаток містить імперативні норми щодо можливих мінімальних та максимальних значень локальних факторів. Згідно наданого витягу на земельну ділянку з кадастровим номером 6310136600:09:002:0081 впливають локальні фактори, в тому числі: зони вулиць без твердого покриття – 0,98942 (згідно витягу від 14.09.2018 та наданих розрахунків), коли максимальне значення передбачене Порядком №489 є 0,95; зони ґрунту з несучою спроможністю менше 1,0 кг/кв.см- 0,97171 (згідно витягу від 14.09.2018 та наданих розрахунків), коли максимальне значення передбачене Порядком №489 є 0,95; зони залягання ґрунтових вод менше 3 метрів – 0,98687 (згідно витягу від 14.09.2018 та наданих розрахунків), коли максимальне значення передбачене Порядком №489 є 0,95. Тобто, на думку відповідача, значення локальних факторів завищені і їх значення виходять за межі максимальних значень коефіцієнтів, встановлених Порядком №489, що призводить до неправильних, завищених розрахунків значення Км3 і як наслідок недійсності наданих позивачем розрахунків.
Крім того, відповідач вказує, що затверджені максимальні та мінімальні значення локальних факторів, встановлені Порядком №489, також в повному обсязі кореспондуються з додатком 3 до рішення 25 сесії Харківської міської ради скликання «Про затвердження «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013» від 03.07.2013 №1209/13. Тобто наданий витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки №1528/176-18 від 14.09.2018 також суперечить вищезазначеному рішенню Харківської міської ради, яким затверджена технічна документація про нормативно грошову оцінку в тому числі земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:09:002:0081, де всі коефіцієнти та локальні фактори зазначені в межах Порядку №489. Враховуючи положення Закону України «Про оцінку земель» витяг повинен в повному обсязі кореспондуватися з затвердженою рішенням №1209/13 технічною документацією, оскільки є її відображенням. Однак дані, які до нього внесені, на думку відповідача, суперечать як затвердженій рішенням №1209/13 технічній документації про нормативно грошову оцінку земель міста Харкова, так і нормам чинного законодавства а саме Порядку №489. 
Враховуючи вищенаведене відповідач просив призначити судову оціночно-земельну експертизу, на вирішення якої поставити такі питання:
- Чи відповідає зміст Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 14.09.2018 №1528/176-18 змісту “Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013”, затвердженої 03.07.2013 рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання №1209/13?
- Чи відповідають зазначені у Витязі №1528/176-18 від 14.09.2018 локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони: - зони вулиць без твердого покриття - 0,98942; - зони ґрунту з несучою спроможністю менше 1,0 кг/кв.см - 0,97171; - зони залягання ґрунтових вод менше 3 метрів - 0,98687 та сукупний коефіцієнт Км3 - 1,34969 - змісту “Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013”, затвердженої 03.07.2013 рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання №1209/13 та іншим вимогам нормативно- правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам? Якщо ні, то в чому полягає невідповідність?
- Чи впливали зазначені у Витязі №1528/176-18 від 14.09.2018 локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони: - зони вулиць без твердого покриття - 0,98942; - зони ґрунту з несучою спроможністю менше 1,0 кг/кв.см - 0,97171; - зони залягання ґрунтових вод менше 3 метрів - 0,98687 та сукупний коефіцієнт Км3 - 1,34969 на кінцевий результат нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:09:002:0081? Якщо так, то яким чином?
Приймаючи оскаржуване судове рішення від 22.12.2020 про задоволення клопотання відповідача, призначення у справі судової оціночно - земельної експертизи та зупинення провадження у справі, суд першої виходив з того, що у спірних правовідносинах при застосуванні судами ст. 1212-1214 ЦК України необхідно з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснених розрахунків та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується, а саме - витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Саме лише згадування про наявність такого доказу в матеріалах справи, без зазначення які саме дані суд отримав у результаті дослідження та оцінки цього доказу та які фактичні обставини справи встановив, не може вважатись дослідженням доказу та наданням оцінки згідно вимогам ГПК України. Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що на необхідності дослідження і встановлення правильності вирахування і зазначення показника Км3 у витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та необхідності встановлення впливу вказаних значень на кінцевий результат вартості спірної земельної ділянки, і як наслідок – наданого позивачем розрахунку, наголошено у постанові Верховного Суду від 24.06.2020 по справі № 922/2414/19. Отже, з метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що входять до предмету доказування, забезпечення балансу інтересів сторін та недопущення порушення прав третіх осіб, а також приймаючи до уваги, що питання, поставлені на вирішення експерту, потребують спеціальних знань, місцевий господарський суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової оціночно-земельної експертизи.

Колегія суддів, надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, зазначає таке. 
Згідно ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.
Згідно положень ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Відповідно до ст. 1 Закону України „Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Колегія суддів зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Водночас, неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.
Апеляційний господарський суд вважає, що постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий господарський суд не навів обґрунтувань необхідності призначення у цій справі судової експертизи; не зазначив, які фактичні дані, що входять до предмета доказування, з урахуванням наявних у справі доказів, не можуть бути встановлені судом при вирішенні цього спору без призначення експертизи.
Так, предметом позову є стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати на підставі ст. 1212-1214 ЦК України.
При судовому розгляді предметом доказування є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення, зокрема, необхідно з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснених розрахунків та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.
Колегія суддів звертає увагу, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано, зокрема, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно від 15.07.2020 №216440080, копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.06.2020 №НВ-0001513162220, копіювання з публічної кадастрової карти України щодо земельної ділянки 6310136600:09:002:0033, копію витягу з публічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 20.05.2020 №4047, копію витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 14.09.2018 №1528/176-18, копії розрахунків суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки, копію акту обстеження земельної ділянки та копію листа Офісу великих платників податків ДПС України від 09.01.2020 №379/10/28-10-54-10-13.
При цьому, рішення 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання №1209/13 від 03.07.2013 про затвердження “Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013”, додаток 3 якого містить значення коефіцієнтів Км3 для зон впливу локальних факторів, є загальнодоступним та міститься у відкритих джерелах.
За своїм характером поставлені судом на вирішення експерта питання щодо встановлення відповідності вказаного витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 14.09.2018 №1528/176-18, а також зазначених у ньому локальних коефіцієнтів на місцезнаходження земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони даним Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова зводяться фактично до необхідності вчинення порівняльних дій щодо співставлення коефіцієнтів та інших даних витягу затвердженим даним технічної документації. Вказані дії не потребують спеціальних знань та можуть бути вчинені сторонами та судом самостійно. 
Підтвердженням вказаного, зокрема, служать надані відповідачем до клопотання про призначення експертизи, а також до відзиву на апеляційну скаргу та пояснень порівняльні таблиці, які дають змогу суду визначити відповідність даних спірного витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Технічній документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова, та надати йому оцінку крізь призму належності, допустимості та достовірності в якості доказу.
Колегія суддів вважає, що поставлені перед експертом в ухвалі від 22.12.2020 вищевказані питання безпосередньо стосуються фактичних обставин справи, які можуть бути встановлені судом за результатами оцінки доказів, та мають вирішуватися судом самостійно в ході розгляду цієї справи, оскільки саме до повноважень суду при розгляді справи належить з`ясування відповідності показників (коефіцієнтів) зазначених у витязі чинному законодавству, їх обчислення та застосування при розрахунку безпідставно збережених коштів. 
А тому вказані питання не є такими, що не можуть бути вирішені судом самостійно без залучення експертів.
Крім того, питання: чи відповідають зазначені у витязі №1528/176-18 від 14.09.2018 локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони такому локальному нормативному акту, як Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013”, затверджена 03.07.2013 рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання №1209/13, та іншим вимогам нормативно- правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам, - мають суто правовий характер та повинні вирішуватися виключно судом в межах відповідного спору, а не судовим експертом.
Необхідно також зазначити, що Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 була затверджена відповідним рішенням Харківської міської ради, яке є чинним, у встановленому законодавством порядку не скасоване та не є предметом спору у даному провадженні.
Питання: чи впливали зазначені у витязі №1528/176-18 від 14.09.2018 локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони: - зони вулиць без твердого покриття - 0,98942; - зони ґрунту з несучою спроможністю менше 1,0 кг/кв.см - 0,97171; - зони залягання ґрунтових вод менше 3 метрів - 0,98687 та сукупний коефіцієнт Км3 - 1,34969 на кінцевий результат нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:09:002:0081 та яким чином, – також не потребує спеціальних знань, і фактично є «риторичним», оскільки вказані коефіцієнти є складовими формули, за якою здійснюється обрахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та від їх значень залежить відповідний кінцевий результат.
З огляду на викладене, судова колегія вважає, що у даному випадку судом першої інстанції не було дотримано вимог статті 99 Господарського процесуального кодексу України щодо порядку призначення експертизи.
Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно статті 280 ГПК підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала господарського суду Харківської області від 22.12.2020 скасуванню, а справа передачі на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись статтями 269, 275, 280-284 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.
Ухвалу господарського суду Харківської області від 22.12.2020 у справі №922/2287/20 скасувати. 
Справу №922/2287/20 передати на розгляд господарського суду Харківської області. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено   30.03.2021.

Головуючий суддя                                                                    О.О. Крестьянінов

Суддя                                                                                           Я.О. Білоусова  

Суддя                                                                                           О.В. Шевель