Ухвала
15 березня 2021 року
м. Київ
справа № 760/11437/19
провадження № 61-3278ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом 
до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 136 745, 02 грн, з яких: 126 040, 44 грн - за період з 02 травня 2015 року по 11 червня 2017 року; 
10 704, 58 грн - за період з 11 липня 2017 року по 11 червня 2018 року, 
а також стягнення у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 тис. євро, 
що еквівалентно 133 800 грн.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 19 лютого 
2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду міста Києва від 10 грудня 
2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_3 
до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягнення моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) 
за прострочення сплати аліментів у розмірі 20 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 5 тис. грн 
у відшкодування моральної шкоди.
26 лютого 2021 року до Верховного Суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року і закрити провадження у справі у частині стягнення неустойки (пені) 
за прострочення сплати аліментів та залишити в силі рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що оскаржену постанову суду апеляційної інстанції було отримано 27 січня 2021 року.
Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною, 
строк на касаційне оскарження на підставі частини другої 
статті 390 Цивільного процесуального кодексу України підлягає поновленню.
Відповідно до частини третьої статті3 ЦПК України провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, 
що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтей 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах 
про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, 
яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. 
Ціна позову у цій справі в частині вимог про відшкодування моральної шкоди становить 133 800 грн, тобто суму, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 
(2 270, 00 грн х 100 = 227 000, 00 грн).
Отже, справа про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та моральної шкоди, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.
Загальний розмір позовних вимог становить 270 545, 02 грн, тобто суму, 
яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270, 00 грн х 250 = 
567 500, 00 грн).
Заявник вказав, що у касаційній скарзі ним порушено питання 
права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а тому є підстави для відкриття касаційного провадження. Верховний Суд, дослідивши доводи касаційної скарги, 
які значною мірою зводяться до незгоди з встановленими судом апеляційної інстанції обставинами і висновками суду за результатами оцінки цих обставин, мотиви й зміст оскарженого судового рішення, 
яким на підставі встановлених у конкретній справі обставин частково задоволено позов на суму 25 тис. грн, з таким твердженням представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не погоджується і не знаходить ознак фундаментального значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики.
Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2  подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду міста Києва від 10 грудня 
2020 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягнення моральної шкоди - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович