ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/17790/20                                                Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/522/21                                        Єфіменко Н.В.
Категорія: ст. 443 КУпАП                                                Доповідач – Кружиліна О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ        - Кружиліної О.А.
за участю секретаря                        - Михайлюка А.В.
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності        - ОСОБА_1 
захисника                                        - Радигіна Є.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Радигіна Євгена Станіславовича на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 за статтею 443 КУпАП,- 

в с т а н о в и в :

19 жовтня 2020 року поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 272430 стосовно ОСОБА_1 за статтею 443 КУпАП.
Згідно з вказаним протоколом 19 жовтня 2020 року, близько 1915 год., пр-т. Жуковського, 5, м. Харків, водій ОСОБА_1 керував автобусом «БАЗ А079.14», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював регулярні міські пасажирські перевезення за маршрутом № 240 «пр. Жуковського – м. Академіка Барабошова», перевозив пасажирів в кількості 28 (двадцять вісім) осіб, що на 7 (сім) пасажирів перевищує визначену максимальну кількість місць для сидіння, яка зазначена в реєстраційному документі на транспортний засіб, а саме 21 (двадцять один), чим порушив пункт 11 підпункту 2 Постанови Кабінету Міністрів № 641 від 22 липня 2020 року.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 443 КУпАП.
Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 443 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.
Не погодившись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 – адвокат Радигін Є.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2020 року скасувати у повному обсязі та закрити провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги захисник мотивує тим, що ОСОБА_1 вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
Посилається, що ОСОБА_1 працює водієм і лише здійснює рейс згідно встановленого маршруту та його посадовими обов`язками не передбачена організація перевезення пасажирів. 
Крім того, він не міг контролювати кількість пасажирів, оскільки знаходився за кермом автобусу.
Вважає, що в даному випадку водій не може нести відповідальність за порушення вимог підпункту 2 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів № 641 від 22 липня 2020 року, оскільки відповідальність за перевезення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також перевезення водіями транспортних засобів, що здійснюють міжміські чи міжнародні перевезення, пасажирів, кількість яких перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб встановлена статтею 1212 КУпАП.
Зазначає, що ОСОБА_1 працює в Фірмі «НЕМО ЛТД» яке здійснює перевезення у звичайному режимі, а тому заборона щодо кількості пасажирів встановлена Постановою Кабінету Міністрів № 641 від 22 липня 2020 року не поширюється на такі перевезення. Відповідно, законних підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейських не було.
Вважає, що поліцейськими безпідставно зупинено автобус під керуванням ОСОБА_1 , оскільки факт порушення ним вимог ПДР України відсутній. Тому докази вини ОСОБА_1 є непереконливими, а обставини зазначені в протоколі суперечливими.
Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Радигіна Є.С., які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 443 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось в порушенні правил карантину людей.
З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказами.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статті 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідальність за статтею 443 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.
Так, Постановою Кабінету Міністрів № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено на усій території України карантин.
Постановою Кабінету Міністрів № 641 від 22 липня 2020 року (із змінами, внесеними згідно з постановами КМ № 712 від 12.08.2020, № 757 від 27.08.2020, № 760 від 26.08.2020, № 791 від 02.09.2020, № 825 від 09.09.2020, № 846 від 14.09.2020, № 848 від 16.09.2020, № 888 від 28.09.2020, № 956 від 13.10.2020) установлено  з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Відповідно до протоколу позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій № 37 від 15 жовтня 2020 року Державна комісія вирішила встановити з 0000 год. 19 жовтня 2020 року «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 у Харківській області – у мм. Харкові, Люботині і в Богодухівському, Лозівському, Первомайському районах з обмеженнями, передбаченими пунктом 15 Постановою Кабінету Міністрів № 641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», крім наступних обмежень: 
- регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільними, залізничним транспортом, міським електротранспортом, метрополітеном у міському сполученні.
Відповідно до підпункту 1 пункту 15 Постанови Кабінету Міністрів № 641 від 22 липня 2020 року (з подальшими змінами)  на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено “червоний” рівень епідемічної небезпеки, застосовуються за рішенням Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій визначені цим пунктом обмеження (одне, декілька або усі), згідно з якими додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для “зеленого”, “жовтого” та “помаранчевого” рівня епідемічної небезпеки, забороняються:
- регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним, залізничним транспортом, міським електротранспортом, метрополітеном у міському сполученні, крім перевезення.
Оскільки, Державною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій було не заборонено здійснювати регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільними транспортом застосовуються обмеження визначені підпунктом 2 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів № 641 від 22 липня 2020 року, відповідно до яких на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено “зелений” рівень епідемічної небезпеки, забороняється:
- здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.
Судовим розглядом встановлено, що 19 жовтня 2020 року, близько 1915 год. водій ОСОБА_1 здійснював регулярні міські пасажирські перевезення транспортним засобом «БАЗ А079.14», д.н.з. НОМЕР_1 , за маршрутом № 240 «пр. Жуковського – м. Академіка Барабошова», перевозив пасажирів, що перевищує визначену максимальну кількість місць для сидіння, яка зазначена в реєстраційному документі на транспортний засіб, а саме 21 (двадцять один).
ОСОБА_1 перевозив 28 пасажирів, тобто дозволена кількість пасажирів перевищена на 7 осіб.
Внаслідок вищезазначеної події поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 272430 від 19 жовтня 2020 року за порушення  ОСОБА_1 вимог Постанови Кабінету Міністрів № 641 від 22 липня 2020 року.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 443 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується: 
- поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які були залучені поліцейськими в якості свідків та в своїх письмових пояснення вказали, що водій транспортного засобу «БАЗ А079.14», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 19 жовтня 2020 року о 1515 год. під час здійснення руху за автобусним маршрутом № 240 «пр. Жуковського – м. Академіка Барабошова» допустив перевезення пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння (а.с. 3-4);
-рапортом поліцейського, я якому зазначено, що в салоні «БАЗ А079.14», д.н.з. НОМЕР_1 , одночасно знаходилось 28 пасажирів, що перевищує максимальну кількість місця для сидіння на 7 пасажирів, яка зазначена в реєстраційних документах на транспортний засіб (а.с. 2). 
Частиною 3 статті 256 КУпАП передбачено, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом скористався, надав письмові пояснення в яких зазначив «до функціональних обов`язків виганяти пасажирів не входить, стоячих пасажирів попросив вийти та попереджав про відповідальність, мені було відмовлено».
Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 апеляційний суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП. 
Апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 суддя дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 443 КУпАП.
З цих підстав, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисника про те, що докази вини ОСОБА_1 є непереконливими, а обставини зазначені в протоколі є суперечливими.
Доводи апеляційної скарги про те, що посадовими обов`язками ОСОБА_1 не передбачена організація перевезення пасажирів. Крім того, він не міг контролювати кількість пасажирів, оскільки знаходився за кермом автобусу, є безпідставними, з огляду на таке.
Відповідно до підпункту 4 пункту 148 розділу ІV «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспортну» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 (к редакції постанови КМ від 26.09.2007 № 1184) водій автобусу має право не допускати до поїздки пасажира, якщо в салоні відсутні вільні місця.
Отже, в умовах «червоного» рівня епідемічної небезпеки на території м. Харкова, будучи суб`єктом відповідальності за статтею 443 КУпАП, при заповнюваності вільних місць для сидіння ОСОБА_1 мав право відмовити пасажирам у їх перевезенні.
Не спростовують висновків судді й укладений договір № 10-2016 про перевезення пасажирів автобусних маршрутах загального користування м. Харкова укладеного між ТАВ Фірма «НЕМО ЛТД» та Департаментом інфраструктури Харківської міської ради від 20 жовтня 2020 року, оскільки судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 здійснював пасажирські перевезення транспортним засобом «БАЗ А079.14», д.н.з. НОМЕР_1 , за маршрутом № 240 з перевищенням кількість місць для сидіння.
Доводи апеляційної скарги про те, відповідальність за перевезення водіями транспортних засобів пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб встановлена статтею 1212 КУпАП, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до статті 222 КУпАП розгляд справ адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1212 КУпАП віднесено до компетенції Органів Національної поліції.
Враховуючи вищевикладене, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 – адвоката Радигіна Є.С. апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2020 року та закриття провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 443, 245, 251, 252, 256, 268, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Радигіна Євгена Станіславовича – залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Харківського 
апеляційного суду                                        О.А. Кружиліна