Дата документу  Справа № 313/447/20 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №313/447/20                                                Головуючий в 1 інст. Кравцов С.О.
Провадження №33/807/98/21                                                Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року                                                        місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Веселівського районного суду Запорізької області від 7 грудня 2020 року, якою закрито провадження відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_1 , 
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 26.03.2020 року в 15 годин 10 хв. на автодорозі с. Новоіванівка - с. Матвіївка Веселівського району Запорізької області водій ОСОБА_1 керувала автомобілем ВАЗ 21099 н.з. НОМЕР_1 . Незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки не дотримувалась безпечної дистанції та безпечного інтервалу, чим порушила вимоги ПДР п 13.1. в результаті чого було скоєння зіткнення з автомобілем RENAYT LOGAN н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 . 
       Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що з постановою суду не згодна і вважає її необґрунтованою та незаконною з наступних підстав. Звертає увагу на матеріали, які зібрані працівниками поліції, зокрема, на пояснення, схему ДТП, огляд місця події тощо. Так, пояснення, які відібрані від учасників ДТП неінформативні, не містять детального опису події, складені з помилками. Працівники поліції не опитали свідків зі сторони ОСОБА_1 , які перебували в її автомобілі. Зазначає, що судом була призначена судова авто-технічна експертиза, на виконання клопотання експерта Карпіна М.О. надала свій автомобіль для дослідження, однак інший учасник ДТП автомобіль для огляду експерту не надав. Тому, за відсутності відомостей, вихідних даних, які були потрібні експерту для проведення експертизи, останній не зміг надати відповідей на поставлені йому питання. Отже, зібрані докази і висновок експерта свідчать відсутність її вини у вчиненні ДТП. На думку апелянта, саме водій автомобіля Рено Логан порушив ПДР в частині 14. 2, 13.1 щодо дотримання безпечної дистанції при здійсненні обгону та допустив зіткнення саме при здійсненні обгону її автомобіля. Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу та чітко зазначила про оскарження нею постанови відносно себе, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Дана справа про адміністративне правопорушення складається із двох об`єднаних справ стосовно ОСОБА_1 та стосовно  ОСОБА_2 судом першої інстанції приймалося два рішення, як відносно ОСОБА_1 , так окремо і стосовно  ОСОБА_2 . 

При цьому, слід зауважити, що ОСОБА_1 оскаржується постанова, яка винесена судом відносно неї.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 13.1 ПДР України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у межах порушення вимог п. 13.1 ПДР України, яка зазначена в протоколі працівником поліції.
       З метою з`ясування обставин, що мають значення для справи задоволено клопотання ОСОБА_1 та ухвалою судді Веселівського районного суду Запорізької області від 25 червня 2020 року, з урахуванням вимог ст.ст. 251, 273 КУпАП, у даній справі було призначено судову автотехнічну експертизу (а.с. 68-69).
26 серпня 2020 року судовим експертом Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України В. Шевелевим направлено до суду клопотання про надання додаткових вихідних даних, необхідних для проведення експертизи (а.с. 77-78)
5 листопада 2020 року судом отримано висновок експерта від 29 жовтня 2020 року № 9-748, з якого вбачається, що оскільки експерту не надано вихідних даних, які були зазначені у клопотанні від 26 серпня 2020 року, вирішити постановлені питання не є можливим (а.с. 80-91).
Як вбачається із оскаржуваної постанови, суд провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрив на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Так, місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення 26.03.2020 року, отже строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закінчився 26.06.2020 року, а тому винесення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали внаслідок спливу строку накладення адміністративного стягнення узгоджується із вимогами ст. 38 КУпАП.
З таким висновком місцевого суду, що на момент розгляду справи у суді першої інстанції минув трьох місячний строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 погоджується і апеляційний суд.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, що зібрані докази та висновок експерта свідчать про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, апеляційний суд виходить із наступного.
При цьому, з огляду на зміст оскаржуваної постанови слід зазначити, що закриття справи внаслідок спливу строку накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною. Зазначеним рішенням не встановлено відсутності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
Апелянт наводить доводи на невинуватості у дорожньо-транспортній пригоді та відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що працівники поліції не розібралися у даній ситуації і склали протокол відносно неї, хоча вона не винна у дорожньо-транспортній пригоді. Вказує, що інший водій ОСОБА_2 не надала свій автомобіль експерту для дослідження, вину у ДТП покладає на ОСОБА_2 .
При цьому, за матеріалами об`єднаної справи протоколи про адміністративне правопорушення складені і відносно ОСОБА_2 і відносно ОСОБА_1 .
В судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_3 пояснив, що 26 березня 2020 року вони їхали на автомобілі ВАЗ, за кермом перебувала ОСОБА_1 . Автомобіль рухався зі швидкістю 80 км\год., побачивши яму водій включила поворот і об`їхала її, при цьому не виїжджаючи на зустрічну смугу. Водій автомобіля «Рено» під керуванням ОСОБА_2 виконувала маневр обгону без включеного повороту. ОСОБА_1 взяла правіше на декілька метрів, щоб «Рено» зміг здійснити обгін, однак стався удар у передній лівий бік, їх авто відкинуло вправо, водій автомобіля «Рено» обігнав їх і різко загальмував. Зіткнення автомобілів свідок пов`язує із дорожнім покриття у виді гравію,що не дало змоги ОСОБА_1 своєчасно загальмувати з метою запобігання зіткнення.
На думку апеляційного суду, покази свідка ОСОБА_3 , з огляду на матеріали справи, не є такими, що заслуговують на увагу. Крім того, суд зауважує, що свідок є чоловіком ОСОБА_1 та ставиться критично до наданих показів. 
Пояснення свідка в частині певних обставин ДТП не узгоджуються із фототаблицею, схемою ДТП та зафіксованими пошкодженнями на автомобілях. 
Так, наявні у справі схема ДТП та фото таблиця чітко спростовує твердження свідка ОСОБА_3 щодо вимушеного внаслідок наїзду ОСОБА_2 на автівку під керуванням ОСОБА_1 перебування автомобіля останньої на узбіччі дороги та дорожнє покриття у виді гравію. 
Фотокартки з місця ДТП фіксують перебування автомобілі ВАЗ, яким керувала ОСОБА_1 саме на дорозі у вивернутому у лівий бік положенні.
При цьому, розташування транспортних засобів засвідчує перебування автомобіля ВАЗ позаду автомобіля «Рено», яким керувала ОСОБА_2 . Апелянт підтверджує виникнення зіткнення автомобілів внаслідок удару передньої частини її автомобіля у задню частину автомобіля під керуванням ОСОБА_2 .
Близьке розташування транспортних засобів, поряд із характером пошкоджень транспортних засобів та наявністю тормозного шляху автомобіля ВАЗ не свідчать на користь версії апелянта.
Більш того, позиція апелянта щодо неможливості уникнути зіткнення внаслідок дорожнього покриття не є слушною, оскільки за вимогами п.13.1 Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Зміст складеного відносно ОСОБА_1 протоколу засвідчує, що водієві ОСОБА_1 інкримінується саме порушення п.13.1 ПДР, що призвело до ДТП та утворює склад адміністративного правопорушення, адміністративна відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.
Посилання апелянта, що працівники поліції не допитали свідків зі сторони ОСОБА_1 спростовуються матеріалами справи, зокрема поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (а.с. 6-8).
Твердження про неінформативні пояснення учасників ДТП слід відхилити, оскільки незалежно від вказаного, кожне з таких пояснень містить особистий підпис свідка, а отже і згоду на правильне зазначення працівником поліції всіх відомостей, які в ньому містяться.
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя
       
ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді  Веселівського районного суду Запорізької області від 7 грудня 2020 року, якою закрито провадження відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник