ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 419/356/17
адміністративне провадження № К/9901/34158/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 15.03.2017р. (суддя - Мартинюк   В.Б.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.04.2017р. (судді - Сіваченко І.В., Міронова Г.М., Чебанов О.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :
У березні  2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати дії відповідача в частині зарахування стажу роботи на посаді судді при призначенні (перерахунку) та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% згідно протоколу №123623 від 27.09.2016р. протиправними; 
зобов`язати відповідача призначити та нарахувати щомісячне довічне грошове утримання з 02.09.2016р. в розмірі 90 % грошового утримання судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру, виходячи зі стажу роботи - 43 роки 06 місяців, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 20.09.2016р.  №1746/16, з врахуванням фактично виплачених сум.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 14.04.1975р. по 14.02.1977р. працював на посаді міліціонера відділу внутрішніх справ Новоайдарського райвиконкому, з 15.02.1977р. по 09.10.1980р. на посаді дільничного інспектора міліції Новоайдарського РВВС УВС, з 10.10.1980р. по 22.02.1984р. на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Новоайдарського райвиконкому, з 23.02.1984р. по 24.05.1990р. на посаді старшого слідчого відділу внутрішніх справ Новоайдарського райвиконкому, з 25.05.1990р. по 06.09.1993р. на посаді заступника начальника відділу, начальника слідчого відділення відділу внутрішніх справ Новоайдарського райвиконкому, з  03.11.1972р. по 29.11.1974р. проходив строкову  військову службу в Збройних Силах СРСР.
08.09.1993р. рішенням сесії Луганської обласної ради народних депутатів позивач обраний суддею Новоайдарського районного суду Луганської області.
З 08.09.1993р. по 08.09.2016р. він працював суддею, що підтверджується копією трудової книжки(а.с.8-10).
Постановою Верховної Ради України  від 08.09.2016р. № 1515-VIII  позивача звільнено з посади судді Новоайдарського районного суду Луганської області.
З 22.09.2016р. перебуває на обліку в Старобільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Луганської області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці.
Згідно розпорядження Старобільського об`єднаного управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області від 27.09.2016р. №123623  позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 %  від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, з обчислення стажу на посаді судді 23 роки 10 днів(а.с.23).
Відповідачем  не було зараховано до стажу позивача роботу на посаді судді період роботи, а саме: на посаді міліціонера відділу внутрішніх справ Новоайдарського райвиконкому, дільничного інспектора міліції Новоайдарського РВВС УВС, слідчого відділу внутрішніх справ Новоайдарського райвиконкому, старшого слідчого відділу внутрішніх справ Новоайдарського райвиконкому, заступника начальника відділу, начальника слідчого відділення відділу внутрішніх справ Новоайдарського райвиконкому, службу в Збройних Силах СРСР, що в сукупності зі стажем роботи на посаді судді 23 років становить 43 роки 06 місяців і дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від суддівської винагороди судді.
Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернулася до суду із даним позовом.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що при призначенні та обчисленні розміру його довічного грошового утримання, пенсійним органом не враховано весь стаж роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання судді, а саме: періоду служби в армії та  періоди роботи на посадах в органах внутрішніх справ.
Постановою Новоайдарського районного суду Луганської області від 15.03.2017р позов задоволено.
Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.04.2017р. постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 15.03.2017р. змінено, в абзаці третьому резолютивної частини Постанови Новоайдарського районного суду Луганської області від 15 березня 2017 року у справі № 419/356/17, викладеної в редакції ухвали Новоайдарського районного суду Луганської області від 23 березня 2017 року, слова і цифри « 43 роки 06 місяців» замінено на « 38 років 4 дні».
В іншій частині постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 15.03.2017 року залишено без змін.
Задовольняючи позов, суд першої інстанцій, виходив з того, що  на підставі законодавства, чинного на час призначення позивача на посаду судді, стаж роботи на посадах; в органах внутрішніх справ та період служби в армії, підлягають зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та в сукупності зі стажем роботи на посаді судді дає право на призначення позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди.
Змінюючи в частині рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що  на підставі законодавства, чинного на час призначення позивача на посаду судді можливо зарахувати лише періоди служби в Збройних силах, періоди роботи на посадах слідчого відділу внутрішніх справ Новоайдарського райвиконкому, старшого слідчого відділу внутрішніх справ Новоайдарського райвиконкому, заступника начальника відділу, начальника слідчого відділення відділу внутрішніх справ Новоайдарського райвиконкому.
З ухваленими у справі рішеннями суду апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те,  що стаж роботи позивача на посаді судді визначений відповідно до норм чинного законодавства, такий стаж не перевищує 23 років, а тому призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 86% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді відповідає нормам закону
При цьому посилається на те, що відповідно до статті 135  Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI),  на момент відставки позивача, не було передбачено врахування до стажу роботи судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання періоду служби в армії та  періоди роботи на посадах в органах внутрішніх справ..
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
За правилами частини першої статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Згідно статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.
Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в редакції чинній до 28.03.2015р.), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992р. №2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон №2862-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді.
Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
В ході розгляду справи    судами встановлено,    факт роботи    позивача у спірні періоди на посадах слідчого відділу внутрішніх справ Новоайдарського райвиконкому, старшого слідчого відділу внутрішніх справ Новоайдарського райвиконкому, заступника начальника відділу, начальника слідчого відділення відділу внутрішніх справ Новоайдарського райвиконкому, період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР.
Оскільки станом на час призначення позивача суддею такі періоди підлягали зарахуванню до суддівського стажу,    а тому суд  апеляційної інстанцій обґрунтовано дійшов висновку про    їх зарахування до стажу позивача, який дає право на призначення довічного грошового утримання і прийняв рішення про задоволення позовних вимог.
Питання застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах вже вирішувалось Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11.11.2020р. у справі №243/4501/17, 14.12.2020р. у справі №592/4591/17  і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від таких висновків під час розгляду даної справи.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених   статтею 341  цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу  Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.04.2017р. та змінену постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 15.03.2017р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук