ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2021 р.	Справа № 480/3478/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.
представника апелянта Гусак Ю.Д. 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 21.09.20 року по справі № 480/3478/20 за позовом      ОСОБА_1            до    Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області             про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області,  Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області , у якій просив суд:
- визнати бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області протиправною, яка полягає у нездійсненні оформлення і направлення всіх необхідних документів, в тому числі подання про призначення позивачу пенсії за вислугу років до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області;
- зобов`язати Головне управління  Державної фіскальної служби України у Сумській області в 10-денний строк з дня набрання законної сили рішення суду, оформити усі необхідні документи і подання про призначення позивача пенсії за вислугу років у відповідності до пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції від 24.03.2004 і направити їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області;
- зобов`язати  Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити позивачу пенсію у відповідності до пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнення з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції від 24.03.2004.
В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що 25 грудня 1999 року по 01 липня 2004 року позивач проходив службу в органах податкової міліції. Наказом Державної податкової адміністрації Сумської області № 174-о від 25 червня 2004 року мене було звільнено з податкової міліції. Станом на день звільнення позивача з органів податкової міліції діяла редакція Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 24 березня 2004 року (тоді закон мав назву: Закон України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»). В зазначеній редакції закону від 24.03.2004 року, відповідно до пункту б) статті 12, право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв`язку із засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ. 18 квітня 2018 року мені виповнилося 45 років, отже віковий критерій для призначення пенсії за вислугу років мною досягнуто з 19 квітня 2018 року (день наступний за днем досягнення 45-річного віку. Позивач вважає, що я має право на призначення йому пенсії за вислугу років у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», в редакції від 24 березня 2004 року. 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області,  Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області щодо нездійснення оформлення і направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області всіх необхідних документів для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.
Зобов`язано Головне управління  Державної фіскальної служби України у Сумській області оформити усі необхідні документи, у тому числі  подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і направити їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області для подальшого вирішення питання щодо призначення   ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Відповідач, Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, в апеляційній скарзі, представник Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області зазначає, що відповідно до пп. 1 п. 1 Порядку, заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в областях через уповноважені структурні підрозділи Державної податкової служби України.
Пп. 2 п. 1 Порядку визначено, що міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в областях визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладається функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.
Представник апелянта вважає, що ГУ ДФС у Сумській області, не має, відповідно до чинного законодавства, повноважень структурних підрозділів ДФС України встановлювати наявність чи відсутність у ОСОБА_1 права на пенсію, проте ГУ ДФС у Сумській області є уповноваженим структурним підрозділом, на який покладено функиії щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів особам, які мають право на пенсію згідно із Законом на підставі заяв про призначення пенсії за вислугу років таких осіб.
Представник апелянта зазначає, що правомірність відмови у призначенні пенсії залежить від того, в якій редакції діяв п. б) ч. 1 ет. 12 Закону на час звернення особи до компетентного органу за призначенням пенсії.
Представник апелянта зазначає, що дії ГУ ДФС у Сумській області щодо відмови у оформленні і направленні до ГУ ПФУ в Сумській області всіх необхідних документів для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років є правомірними та обґрунтованими, а зобов`язання ГУ ДФС у Сумській області оформити всі необхідні документи, у тому числі подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до п. б) ч. 1 ст. 12 Закону і направити їх до ГУ ПФУ в Сумській області для подальшого вирішення питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до п. б) ч. 1 ст. 12 Закону є безпідставним, адже відповідно до пп. 1 та 2 п. 1 Порядку, адже ГУ ДФС у Сумській області є уповноваженим структурним підрозділом, на який покладено функиії щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів особам, які мають право на пенсію згідно із Законом на підставі заяв про призначення пенсії за вислугу років таких осіб.
На думку представника апелянта, відмова ГУ ДФС у Сумській області у здійсненні оформлення та направлення до ГУ ПФУ в Сумській області всіх необхідних документів для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років є обґрунтованою та законною, адже ГУ ДФС у Сумській області є уповноваженим структурним підрозділом, на який покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (пп. 2 п. 1 Порядку) особам, які мають право на пенсію згідно із Законом (п. б) ч. 1 ст. 12 Закону) на підставі заяв про призначення пенсії за вислугу років таких осіб (пп. 1 п. 1 Порядку), а зобов`язання суду першої інстанції щодо оформлення всіх необхідні документи ГУ ДФС у Сумській області, у тому числі подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до п. б) ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і направити їх до ГУ ПФУ в Сумській області для подальшого вирішення питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до п. б) ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є безпідставною.
Позивач надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, в якому зазначено, що відповідач стверджуючи про порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення застосування норм матеріального та процесуального, в свою чергу сам до кінця не розібрався в тих правових нормах, якими регулюються дані відносини, що є предметом моїх позовних вимог.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.
Представник позивача, не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 :
з 01 серпня 1991 року - 18 червня 1994 року - курсант Харківського вищого військового училища;
18 червня 1994 року - 19 липня 1994 року — поступив в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ;
19 липня 1994 року - 31 жовтня 1999 року - зарахований в списки військової частини НОМЕР_1 . 3 31 жовтня 1999 року виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та звільнений в запас (а.с.20);
з 25.12.1999 по 01.04.2004 проходив службу у податковій міліції (а.с.19).
Відповідно до послужного списку станом на 15.03.2004 вислуга років складає 12 років 05 місяців 20 днів (а.с.27-31).
Крім цього, відповідно до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстра загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж за період з 01.01.2004 по 30.04.2020 складає 13 років 0 місяців 02 дні (а.с.35-36).
24.12.2019 ОСОБА_2 звернувся до Головного управління ДФС у Сумській області із заявою про призначення пенсії в зв`язку з вислугою років (а.с.22).
Листом від 11.01.2020 відповідач-1 повідомив позивача, що для призначення пенсії позивачу необхідно звернутись до органу Пенсійного фонду за фактичним місцем проживання (реєстрації). При цьому, відповідач посилається на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, для призначення пенсії громадянам із заявою необхідно звернутись до  органа, що призначає пенсію, за місцем реєстрації (проживання) (а.с.32).
В подальшому, позивач повторно звернувся до відповідача-1 із заявою від 23.01.2020 про підготовку матеріалів для призначення позивачу пенсії з 18.04.2019 (дата досягнення 45-річного віку) за вислугу років відповідно до п. "б" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в діючій на день звільнення редакції від 24.03.2004, та направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (а.с.23).
Натомість, листом від 06.02.2020 за №32/Л/18-28-04-02-02 відповідач-1 повідомив Лаврикова, що за змістом статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у період з 6 серпня 2002 року по 29 квітня 2006 року право на пенсію за вислугу років мали особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, за умови звернення за нарахуванням пенсії за вислугу років у вказаний вище період (зворотній бік а.с.32).
22.02.2020 позивач повторно (третє) звернувся до ГУ ДФС в Сумській області з питання підготування та направлення документів для призначення пенсії за вислугу років до ГУПФУ в Сумській області (а.с.24).
Проте, відповідач-1 повідомив ОСОБА_1 , щолистом ГУ ДФС у Сумській області від 11.09.2018 № 16220/10/18-28-04- 36 позивачу була надана довідка від 11.09.2018 № 167 щодо проходження служби в органах податкової міліції з 25.12.1999 (наказ ДПА в Сумській області від 29.12.1999 № 259-о) по 01.07.2004 (наказ ДПА в Сумській області від 25.06.2004 № 174-о). Згідно з п. «б» ст. 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із змінами, внесеними згідно із Законом України від 24.06.2004 № 1889-ІУ, які були чинними на момент вашого звільнення, право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні. Також повідомлено позивача, що до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області направлено лист щодо   м о ж л и в о с т і направлення документів для призначення пенсії відносно осіб, що не відповідають п. «б» ст.12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.34).
До того ж, листом від 13.04.2020 №8/Л/18-28-10-11 Головне управління ДФС у Сумській області направило позивачу лист ГУПФУ в Сумській області від 03.04.2020 №18-0310-8/13305.
Так, у листі ГУПФУ в Сумській області від 03.04.2020 №18-0310-8/13305 повідомляється, що на запит, щодо надання роз`яснення з питання можливості направлення документів для призначення пенсії ОСОБА_1 , відповідно п.«б» ст. 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон 2262-ХІІ) повідомляє наступне.
Відповідно статті 1-1 Закону 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Згідно з п. «б» ст. 12 Закону 2262-ХІІ право на призначення пенсії за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, інші особи, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ. Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Таким чином, для призначення пенсії відповідно до пункту «б» ст. 12 Закоту 2262-ХП повинні виконуватися такі умови, а саме:
1) досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку;
2) наявність страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ. Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні. Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Оскільки, на момент звільнення одна з умов не виконана, а саме ОСОБА_1 не досяг 45-річного віку, то підстави для призначення пенсії відсутні (а.с.35).
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області оформити усі необхідні документи, у тому числі подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та направити їх до органів Пенсійного фонду України є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовий облік військовозобов`язаних ведеться за місцем їх проживання.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначення та виплати пенсії особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється органами Пенсійного фонду України.
Відповідно до п.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30 січня 2007 року №3-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402), заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (2262-12 ), подаються цими особами до головних управлінь Державної податкової служби України.
Згідно із п. 12 Порядку, на уповноважений структурний підрозділ покладено обов`язок у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформити всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії та направити їх до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Відповідно до п. 1 Положення «Про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22.12.2014, головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є територіальними органами Пенсійного фонду України.
Згідно із пп.5 п.4 цього Положення головне управління Фонду здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особового рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких іншій осіб».
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звільнився зі служби з Головного управління ДФС у Сумській області, отже колегія суддів вважає, що відповідач був зобов`язаний відповідно до вимог п.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” підготувати та направити до органів Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.     
Доводи апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про те, що заява ОСОБА_1 з доданими до неї документами має бути подана позивачем безпосередньо до органів Пенсійного фонду України, колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивач знаходиться на військовому обліку саме у Головному управлінні Державної фіскальної служби у Сумській області.
Крім того, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про відсутність у позивача права на пенсію за вислугу років через недостатній термін вислуги років, оскільки чинним законодавством не передбачено повноважень структурних підрозділів Державної фіскальної служби України встановлювати наявність чи відсутність у військовослужбовця права на пенсію.
Натомість частиною1 ст.49 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.
Разом з тим, пунктом 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” встановлено безумовний обов`язок структурного підрозділу фіскального органу у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформити всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії та направити їх до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Сумській області не наведено належних доказів правомірності своєї бездіяльності щодо направлення  до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.     
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області оформити усі необхідні документи, у тому числі подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та направити їх до органів Пенсійного фонду України є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року по справі № 480/3478/20 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року по справі № 480/3478/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено  05.03.2021 року