Постанова
Іменем України
25 лютого 2021 року
м. Київ
справа №552/3667/19
провадження №61-9872св20  
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс», філії «Військторг» Концерну «Військторгсервіс», третя особа - Головне управління Державної праці у Харківській області, про встановлення факту перебування у трудових відносинах за касаційними скаргами філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» та Концерну «Військторгсервіс» на рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2019 року у складі судді Турченко Т. В. та постанову Полтавського апеляційного суду від 17 березня 2020 року у складі колегії суддів: Панченка О. О., Одринської Т. В., Пікуля В. П.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  філія «Східна» Концерну «Військторгсервіс», філія «Військторг» Концерну «Військторгсервіс»,
третя особа - Головне управління Держпраці у Харківській області,
особа, яка не брала участі у розгляді справи, подала касаційну скаргу - Концерн «Військторгсервіс»,
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс», філії «Військторг» Концерну «Військторгсервіс», третя особа - Головне управління Держпраці у Харківській області, з позовом, у якому, з урахуванням доповнень, просив встановити факт трудових відносин його з філією «Східна» Концерну «Військторгсервіс», та роботи на посаді начальника дільниці № 3 (м. Полтава) філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» за адресою: м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 14А/22, з 01 січня 2018 року; зобов`язати начальника філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» внести до трудової книжки ОСОБА_1 запис про прийняття його на роботу на посаду начальника дільниці № 3 (м. Полтава) філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» з 01 січня 2018 року; поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника дільниці № 3 (м. Полтава) філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс».
Позовна заява мотивована тим, що в грудні 2017 року ОСОБА_1 подав письмову заяву на ім`я начальника Харківської філії (на даний час філія «Східна») Концерну «Військторгсервіс» про прийняття на роботу на посаду начальника дільниці № 3 (м. Полтава) Харківської філії концерну «Військторгсервіс». 01 січня 2018 року його було фактично допущено до роботи з режимом роботи: з понеділка по п`ятницю з 09:00 год. по 
18:00 год., де він на постійні основі отримував заробітну плату, виконував усні та письмові розпорядження своїх безпосередніх керівників. З метою представлення інтересів відповідача, на його ім`я були видані письмові довіреності на 2018 і 2019 роки. Копії наказів про прийняття на роботу та звільнення позивач не отримував.
У січні 2019 року ОСОБА_1 повідомили, що весь період роботи у філії він працював по цивільно-правовому договору, який в грудні 2018 року припинив свою дію.
Позивач указував, що жодного договору між ним та філією «Східна» не укладалося, фактичний допуск його до роботи був без оформлення трудових відносин, чим порушено, як вважає позивач, вимоги частини третьої статті 24 КЗпП України.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив позов задовольнити.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції 
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 
2019 року позов задоволено.
Встановлено факт трудових відносин ОСОБА_1 з філією «Східна» Концерну «Військторгсервіс», та роботи на посаді начальника дільниці 
№ 3 (м. Полтава) філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» за адресою: 
м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 14А/22, з 01 січня 2018 року Зобов`язано начальника філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс», внести до трудової книжки ОСОБА_1 , запис про прийняття на роботу на посаду начальника дільниці № 3 (м. Полтава) філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» з 01 січня 2018 року.
Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника дільниці № 3 
(м. Полтава) філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс», за адресою: 
м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 14А/22.
Стягнуто з філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс», на користь 
ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 305,20 грн.
Рішення суду мотивовано доведеністю факту перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з філією «Східна» Концерну «Військторгсервіс», а не цивільно - правових, що є підставою для зобов`язання відповідача внести відповідний запис до трудової книжки позивача та поновити його на посаді начальника дільниці № 3 (м. Полтава) філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс».
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції  
Постановою Полтавського апеляційного суду від 17 березня 2020 року апеляційну скаргу філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Полтави 
від 18 листопада 2019 року залишено без змін.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у липні 2020 року, філія «Східна» Концерну «Військторгсервіс» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм  процесуального права.
У касаційній скарзі, поданій у липні 2020 року, Концерн «Військторгсервіс» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, у справі ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм  процесуального права.
 
Аргументи учасників справи
Доводи осіб, які подали касаційні скарги 
Доводи касаційної скарги філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» зводяться до неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), у якій зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Суд не дослідив зібрані у справі докази, не визначився зі складом осіб, які повинні брати участь у справі, залишив поза увагою, що філія не є юридичною особою та розглянув справу без залучення до участі у розгляді справи належного відповідача - юридичної особи Концерну «Військторгсервіс». 
Касаційна скарга Концерну «Військторгсервіс»мотивована неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у постанові від 19 березня 2020 року у справі № 464/2627/18, у якій суд касаційної інстанції погодився з висновком судів попередніх інстанцій про недоведеність факту існування між сторонами трудових відносин, оскільки відсутні заява про прийняття на роботу та наказ про прийняття позивача на роботу. Позивачем також не було доведено факт роботи за правилами внутрішнього трудового розпорядку з визначенням робочого місця, а також відсутні докази нарахування та виплати заробітної плати за трудовим договором протягом цього періоду.
Суд не взяв до уваги, що трудова книжка позивача постійно знаходилась у нього, наказ про призначення його на роботу відсутній, жодних відомостей про прийняття позивача на роботу до податкових органів не подавалось, по табелю обліку робочого часу він не обліковувався, що підтверджує його перебування в трудових відносинах з філією «Східна» Концерну «Військторгсервіс» на підставі цивільно-правового договору.
Касаційна скарга також містить посилання на порушення судом процесуального права, оскільки не було взято до уваги те, що відповідачами у цій справі є філія «Східна» Концерну «Військторгсервіс» та філії «Військторг» Концерну «Військторгсервіс», які є структурними підрозділами юридичної особи Концерну «Військторгсервіс», а тому не можуть бути належними відповідачами.
 
Доводи інших учасників справи
ОСОБА_1 у відзиві на касаційну скаргу заперечив проти доводів касаційної скарги Концерну «Військторгсервіс», вважає, що оскаржувані рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
У відзиві Головне управління Держпраці у Харківській області  зазначило, що підтримує позицію позивача.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційна скарга філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» підлягає  задоволенню.
Касаційна скарга Концерну «Військторгсервіс» підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Як вказує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Частинами першою та п`ятою статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Частиною другою статті 51 ЦПК України передбачено: якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
За змістом наведених норм ЦПК України з`ясувавши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, суд має роз`яснити позивачеві право на подачу заяви про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача.
Отже нормами ЦПК України правом на заміну неналежної сторони- відповідача наділений саме позивач.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.
Частиною першою статті 47 ЦПК України встановлено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
За приписами статті 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Наведеному відповідають і приписи статті 80 ЦК України, що юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюється Конституцією України та законом (частина 3 статті 81 ЦК України).
Моментом створення юридичної особи вважається день її державної реєстрації (частина 4 статті 87 ЦК України).
За приписами статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.
Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.
Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.
Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.
З обставин справи слідує, що філія «Східна» Концерну «Військторгсервіс» та філія «Військторг» Концерну «Військторгсервіс» є структурними підрозділами юридичної особи Концерн «Військторгсервіс».
Відомостей про те, чи є вони самостійними юридичними особами у справі немає. 
Матеріали справи не містять відомостей про те, що юридична особа Концерн «Військторгсервіс» була обізнана про розгляд даного спору.
Розглядаючи справу і вирішуючи спір, суд першої інстанції не з`ясував, чи є відповідачі юридичними особами, а відповідно - і належною стороною у справі, та чи можуть вони нести відповідальність перед позивачем.
Пунктом 4 частини першої статті 376 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК).
Апеляційний суд допущені судом першої інстанції порушення не усунув.
 
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ
Відповідно до частини четвертої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.
Відповідно до пункту 8 частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Оскільки суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі та зважаючи на те, що касаційні скарги містять посилання на вказану обставину, то ухвалені у справі судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 401, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» задовольнити. Касаційну скаргу Концерну «Військторгсервіс» задовольнити частково. 
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 
2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 17 березня 2020 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 В. С. Висоцька
 
  А. І. Грушицький 
 
                                                                                                              І. В. Литвиненко