ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 602/118/18	Головуючий у 1-й інстанції Костів Л.І. 	
Провадження № 22-ц/817/198/21 	Доповідач - Шевчук Г.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Шевчук Г.М. 
суддів -  Міщій О. Я., Ходоровський М. В., 
за участі секретаря — Іванюти О.М.,
представника позивача ОСОБА_1 — адвоката Покотила Ю.В.,
представника Збаразького міжрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального         управління Міністерства юстиції (м. Івано-        Франківськ) — Волянюк Т. І.,
представника АТ “Державний ощадний банк         України” в особі філії Тернопільске облесне         управління АТ “Ощадбанк” - Маракіної О. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 602/118/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2020 року, постановлену суддею Костів Л. І. за скаргою ОСОБА_1 до державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Волянюк Тетяни Іванівни, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНОМЕ ГРУП», на дії державного виконавця, пов`язані із проведенням оцінки майна, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду зі скаргою на дії державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Волянюк Т.І., пов`язані із проведенням оцінки майна, стягувач — Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», суб`єкт оціночної діяльності - Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕНОМЕ ГРУП». В обґрунтування вимог вказав, що державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження №61000748 з примусового виконання рішення Лановецького районного суду від 20 вересня 2019 року у справі №602/118/18 незаконно та безпідставно 27 серпня 2020 року виніс постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна боржника ОСОБА_1 , а саме нежитлової будівлі, будівлі магазину з офісними приміщеннями та закладом громадського харчування, загальною площею 905.10 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в той час, як ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 04 червня 2020 року у справі №602/118/18 виконання вищевказаного рішення було відстрочено на строк до 01 вересня 2020 року.
Крім того, на думку скаржника, визначення ринкової вартості його майна, а саме: нежитлової будівлі, будівлі магазину з офісними приміщеннями та закладом громадського харчування, загальною площею 905.10 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 
було проведено з істотними порушеннями Національних стандартів №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440 (далі — Стандарт), а саме не проводив обстеження об`єкта оцінки, у зв`язку з чим вартість об`єкта може бути змінена та повинна бути переглянута. Крім того, ні Звіт про оцінку майна, ні Висновок про вартість об`єкта оцінки не містять інформації про те, чи включено у вартість податок на додану вартість. Також вважав безпідставними дії оцінювача щодо віднімання вартості земельної ділянки, на якій розташовано нерухоме майно боржника, від загальної вартості об`єкта оцінки, оскільки вартість комерційного об`єкта не завжди включає вартість ділянки, на якій він розташований. Поряд з цим зазначав, що в розрахунках в порівняльному і в дохідному підходах оцінювач стверджує, що об`єкт оцінки розташований на окраїні населеного пункту та робить коригування в сторону зменшення вартості, однак об`єкт оцінки, а саме: нежитлова будівля, будівля магазину з офісними приміщеннями та закладом громадського харчування, загальною площею 905,10 м кв., знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 розташований в самому центрі населеного пункту.

Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати неправомірними дії державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Волянюк Т.І., пов`язані із проведенням в ході виконавчого провадження №61000748 оцінки майна боржника, а саме, нежитлової будівлі, будівлі магазину з офісними приміщеннями та закладом громадського харчування, загальною площею 905,10 м кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати державного виконавця провести повторну оцінку майна. Судом першої інстанції не враховано, що державний виконавець проводив виконавчі дії під час відстрочки виконання рішення суду. Також, відповідно до положень ст. 57 ЗУ “Про виконавче провадження” самостійне визначення державним виконавцем вартості майна боржника, у тому числі шляхом залучення суб`єкта оціночної діяльності, можливе виключно у випадку не досягнення згоди щодо вартості цього майна сторонами виконавчого провадження і не раніше ніж через 10 днів від дня винесення постанови про арешт майна боржника.
Вважає, що вартість вказаного майна була заниженою, оскільки суб`єкт оціночної діяльності не дотримувався належним чином вимог Національного стандарту №1 “Загальні засади оцінки майна і майнових прав”, затвердженого постановою КМУ від 10 вересня 2003 року №1440, а саме не проводив обстеження об`єкта оцінки, та безпідставно відняв вартість земельної ділянки, на якій розташовано нерухоме майно боржника, від загальної вартості об`єкта оцінки ,не враховано місце розташування майна.
Представник АТ «Ощадбанк» подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2020 року залишити без змін.
Зазначає, що судом вірно встановлено факт відсутність доказів отримання виконавцем ухвали Лановецького районного суду Тернопільської області від 04 червня 2020 року про відстрочку виконання рішення, а тому дії, які вчиняв виконавець були правомірні. Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що при проведенні опису та арешту майна 21 серпня 2020 року ОСОБА_1 був присутнім і без жодних зауважень власноруч поставив підпис у постанові, при цьому даний процесуальний документ жодною із сторін не оскаржено.Вказує, що державний виконавець провів виконавчі дії з оцінки нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , в порядку та межах ЗУ “Про виконавче провадження”, залучивши при цьому суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ,який із дотриманням вимог Національного стандарту, ЗУ “Про оцінку майна”, вірно встановив ринкову вартість нежитлової будівлі, будівлі магазину з офісними приміщеннями та закладом громадського харчування, загальною площею 905,10 м кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 — адвокат Покотило Ю. В. підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.
Представники стягувача АТ «Ощадбанк» та Збаразького міжрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Івано-        Франківськ) заперечили щодо задоволення апеляційної скарги та просили залишити в силі рішення суду першої інстанції, оскільки вважають його законним та обґрунтованим.

Інші учасники справи в судове засіданні не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Даним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що 02 грудня 2019 року Лановецьким районним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №602/118/18 про стягнення з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії-Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" 49347 (сорок дев`ять тисяч триста сорок сім) доларів США 87 центів заборгованості по основному боргу по кредитному договору № 444 від 20 липня 2007 року та 18224 гривні 17 копійок сплаченого судового збору.
21 серпня 2020 року державним виконавцем Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківська) Волянюк Т.І. при примусовому виконанні виконавчого листа №602/118/18, виданого Лановецьким районним судом Тернопільської області, винесено постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 , якою описано та накладено арешт на нежитлову будівлю, будівлю магазину з офісним приміщенням та закладом громадського харчування, загальна площа 905,10 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, загальною площею 0,06602 га, кадастровий номер: 6123810100:02:004:0153, що розташована за вказаною вище адресою.
27 серпня 2020 року державним виконавцем Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Волянюк Т.І. було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено ТОВ «Реноме Груп». 
Згідно з копією Висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість об`єкта оцінки, виданого ТОВ «Реноме Груп», ринкова вартість нежитлової будівлі, будівлі магазину з офісними приміщеннями та закладом громадського харчування, загальною площею 905.10 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , визначена станом на 14 вересня 2020 року, складає 5 423 590 грн. (п`ять мільйонів чотириста двадцять три тисячі п`ятсот дев`яносто гривень).

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Волянюк Тетяни Іванівни пов`язані із проведенням в ході виконавчого провадження №61000748 оцінки майна боржника ОСОБА_1 , а саме нежитлової будівлі,будівлі магазину з офісними приміщеннями та закладом громадського харчування, загальною площею 905,10 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є правомірними, проведені у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 немає.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Приписами частини першої статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності.
Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.
У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.
Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.
У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.
У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.
Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
Приписи вищенаведеної норми надають учаснику виконавчого провадження право на оскарження оцінки майна, як процесуальної дії державного виконавця.
Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.
Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (частина перша статті 10 та частина перша статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).
Частиною першою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
За змістом статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
В силу пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).
Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.
Тобто, вищезазначеним Законом передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.
Отже, рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який в межах виконавчого провадження дозволяв швидко та ефективно захистити права боржника.
Таку ж позицію висловив у своїй постанові від 03 лютого 2021 року ВС у справі 442/6491/17 (провадження №61-14766св20).

В свою чергу, Закон України «Про виконавче провадження» не містить обов`язку приватного виконавця здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності.
Вищезазначене узгоджується із правовим висновком викладеним, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 826/6706/18, від 01 липня 2020 року у справі № 2-1160/11, від 27 серпня 2020 року у справі № 295/11078/14-ц.
Установивши, що приватний виконавець при вчиненні виконавчих дій щодо визначення вартості описаного та арештованого майна, зокрема, під час визначення суб`єкта оціночної діяльності, доручення йому подати звіт про оцінку майна та повідомлення сторін виконавчого провадження про вартість майна, діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та у спосіб, визначені діючим законодавством України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги. 
Боржник ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про арешт належного йому майна з метою його примусової реалізації для погашення боргу перед АТ “Ощадбанк”, однак не запропонував свою вартість арештованого майна та не спрямував зусиль на досягнення згоди зі стягувачем щодо вартості арештованого майна.
При цьому заявник, отримавши повідомлення від начальника відділу Збаразького міжрайонного відділення ДВС про результати оцінки описаного та арештованого майна, не скористався законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки - рецензування звіту з оцінки належного його майна.
Таким чином, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги про неправомірність дій державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Волянюк Т. І., пов`язаних із проведенням в ході виконавчого провадження №61000748 оцінки майна боржника ОСОБА_1 , а саме нежитлової будівлі,будівлі магазину з офісними приміщеннями та закладом громадського харчування, загальною площею 905,10 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є безпідставними.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що державний виконавець діяв в порушення закону України «Про виконавче провадження» за наявності ухвали Лановецького районного суду Тернопільської області від 04 червня 2020 року про відстрочку виконання рішення суду як безпідставні. 
Судом першої інстанції встановлено факт відсутності доказів отримання виконавцем ухвали Лановецького районного суду Тернопільської області від 04 червня 2020 року про відстрочку виконання рішення суду, а тому суд прийшов до вірного висновку, що дії виконавця є правомірні. Крім того, ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця, вчинені у зведеному виконавчому провадженні, де ОСОБА_1 є боржником.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Повний текст постанови виготовлений 19 лютого 2021 року.

Головуючий 
Судді