ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

23 березня 2021 року                                                                                

м. Чернівці

справа № 713/919/20

провадження №22-ц/822/41/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Половінкіна Н. Ю. 
суддів: Лисака І.Н., Одинака О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 

відповідач - ОСОБА_2 

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2020 року, головуючий у першій інстанції Кибич І.А.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у червні 2020 року звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_2  про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Зазначала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області 26 жовтня 2003 року актовим записом №58, який розірваний рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 березня 2020 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судовим наказом Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року стягуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в сумі 1059,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.
Посилалася на покращення матеріального стану ОСОБА_2 , здійснення 14 травня 2020 року реєстрації ОСОБА_2 фізичною особою-підприємцем, що здійснює роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
Також ОСОБА_2 витрачаються значні кошти на правничу допомогу.
Крім того, ОСОБА_2 чиняться їй перешкоди у веденні підприємницької діяльності, яка є єдиним джерелом доходу для утримання дітей.
Вказувала на наявність заборгованості зі сплати аліментів в сумі 15304 грн. 24 коп.

Зазначала, що розмір пені становить 15338 грн. 22 коп., що перевищує розмір заборгованості по аліментах.

На лікування дитини ОСОБА_4 у лікаря-ортодонта здійснено оплату в сумі 24300 грн. та планується сплатити 16200 грн. 

Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року по справі №713/1894/19, стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 3000 грн., але не менше 100% прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню по заборгованості зі сплати аліментів, визначених судовим наказом Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року по справі №713/1894/19, в сумі 15304 грн. 24 коп. 

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 в сумі 20250 грн.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги, просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню по заборгованості зі сплати аліментів, визначених судовим наказом Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року по справі №713/1894/19, в сумі 18122 грн. 24 коп. 

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 в сумі 23400 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Постановлено змінити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2    за судовим наказом Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року по цивільній справі №713/1894/19.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1300 грн. щомісяця з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1300 грн. щомісяця з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 6000 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, визначених судовим наказом Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року по цивільній справі №713/1894/19.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені нею додаткові витрати на лікування за допомогою брекет-системи неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 15300 грн. 
Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4200 грн.
Відкликати судовий наказ   Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року по справі №713/1894/19 після набрання рішенням суду законної сили.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2020 року змінити. 

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за судовим наказом Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року по цивільній справі №713/1894/19.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 3000 грн. на кожну дитину, але не менше 100% прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 18614 грн. 84 коп. пені по заборгованості зі сплати аліментів, визначених судовим наказом Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року по справі №713/1894/19.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2020 року в частині відкликання судового наказу Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року по справі №713/1894/19 скасувати. 

В іншій частині залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, розмір понесених та очікуваних витрат ОСОБА_2 , здійснення підприємницької діяльності, здавання в оренду нерухомості, вчинення домашнього насильства. 

Судом першої інстанції неправильно застосовано положення ч.2 ст.196 СК України та зменшено розмір неустойки за відсутності заяви ОСОБА_2 про зменшення розміру неустойки.

Суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, відкликавши судовий наказ.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 у відзиві просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Задовольняючи позов ОСОБА_1 до  ОСОБА_2  про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів частково, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст. 180, ч.3 ст.181, ч.1, 2 ст.182, ч.1, 2 ст.184, ч. 1, 2 ст. 185, ч.1 ст.192, ч.1, 2 ст.196 СК України, ст.7 Закону України «Про державний бюджет у 2020 році» та дійшов висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за судовим наказом Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року по цивільній справі №713/1894/19, стягнення з ОСОБА_2 6000 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесених нею додаткових витрат на лікування дочки ОСОБА_4 в сумі 15300 грн. 
На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив про недоведеність істотної зміни матеріального стану ОСОБА_2 та можливість ОСОБА_2 сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. на кожну дитину, виходив з засад справедливості. 

При цьому суд першої інстанції вважав, що копія договору про надання правничої допомоги та попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя від 05 травня 2020 року в сумі 25500 гривень, не є доказом зміни майнового стану відповідача ОСОБА_2 .

Зменшуючи розмір неустойки за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 сплачено аліменти в сумі 9005 грн. 14 коп., ОСОБА_2 не доведено виникнення заборгованості з незалежних від нього причин. 

Водночас суд першої інстанції послався на принцип рівності прав та обов2язків батьків брати участь у додаткових витратах та вважав доведеним понесення додаткових витрат на лікування доньки за допомогою брекет-системи в сумі 30600 грн. на підставі довідки лікаря ОСОБА_6 від 7 липня 2020 року.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно  ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає в частині.

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303 ЦПК України лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов`язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

ОСОБА_1 рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених додаткових витрат на лікування неповнолітньої дитини ОСОБА_4 не оскаржує.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області 26 жовтня 2003 року актовим записом №58, який розірваний рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 березня 2020 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судовим наказом Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року стягуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі, але не менше 50 відсотків, прожиткового мінімуму для відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 25 жовтня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.
Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 квітня 2020 року виправлено описку вказано стягувати з боржника ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 1059 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 25 жовтня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03 червня 2020 року ОСОБА_2 14 травня 2020 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, вид діяльності: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний).
Актом обстеження від 13 липня 2020 року встановлено, що комісією за дорученням селищного голови, представниками селищної ради та виконавчого комітету в складі заступника селищного голови Білівського А.Д., депутата селищної ради ОСОБА_7 , депутата селищної ради ОСОБА_8 , фахівця із соціальної роботи І категорії ОСОБА_9 в присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проводився огляд на предмет технічного стану житлового будинку по АДРЕСА_1 та будівлі магазину по АДРЕСА_1 . Огляд проводився згідно заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . При обстеженні зазначених будівель встановлено наступне: перший поверх будівлі магазину використовується підприємцем ОСОБА_1 під торговий об`єкт (магазин змішаних товарів); другий поверх будівлі магазину використовується під торгові об`єкти ОСОБА_2 . На час перевірки працював торговий об`єкт по продажу електротоварів, підприємець торгового об`єкту не надав комісії договору оренди на використання приміщення під магазин, однак підтвердив словами, що приміщення надано на умовах оренди ОСОБА_2 . При огляді на місці було проведено візуальне обстеження окремих конструктивних елементів та інженерних мереж житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Із слів ОСОБА_1 ремонт двох житлових кімнат проводився при житті та за кошти покійного діда ОСОБА_10 . Із слів ОСОБА_2 сам особисто проводив облаштування фасадів двох стін житлового будинку, внутрі житлового будинку проводив газ, водопостачання, шафу-купе та усі гіпсокартонні конструкції, облаштовував та встановлював віконні та дверні рами, встановив котел в котельні та проводив усі домашні роботи за час спільного проживання. Крім зазначених недоліків необхідно провести капітальні ремонти кухні, сходів до житлового будинку та кухні, а також ремонт господарських будівель. Із слів ОСОБА_1 зазначено, що ОСОБА_2 за час спільного проживання зовсім не піклувався за нормальним станом житлового будинку та господарських будівель.
ОСОБА_2 вчинено розписку від 19 квітня 2020 року, за якою ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_11 30000 грн., які зобов`язується повернути до 19 квітня 2021 року. 
З довідки про подану декларацію про майновий стан і доходи (про сплату або відсутність податкових зобов`язань) від 10 липня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 перебував на загальній системі оподаткування. Звітний податковий період, за який подано декларацію за період 15 травня 2020 року – 30 червня 2020 року. Сума доходів, яка включається до загального річного оподатковуваного доходу (рядок 10 податкової декларації), у тому числі доходи, отримані з джерел за межами України; сума доходів, яка не включається до розрахунку загального річного оподатковуваного доходу становить 0,00 гривень. Загальна сума річного доходу – становить 0,00 гривень.
ОСОБА_2 сплачено аліменти за квитанцією від 15 квітня 2020 року в сумі 4502,54 грн.; від 07 травня 2020 року в сумі 2251,30 грн., від 03 червня 2020 року в сумі 2251,30 грн.
За розрахунком заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Івано-Франківськ Мотовилець Н.Г. від 08 вересня 2020 року аборгованість зі сплати аліментів згідно виконавчого листа 713/1894/19 виданого 30 жовтня 2019 року Вижницьким районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 1059,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку за період з 25 жовтня 2019 року по серпень 2020 року становить 11668 грн. 24 коп.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови
Щодо позовних вимог про збільшення розміру аліментів
Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та у випадках, передбачених СК України.
У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Згідно з ч.3 ст. 181 СК України  за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Із огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року N 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".
Така правова позиція була висловлена в постанові Верховного Суду касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17.
За вимогами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно наведеного матеріальне становище платника аліментів є предметом доказування.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 немає доходу, є працездатною особою, інших осіб на утриманні немає.

Сам ОСОБА_5 визнає здійснення будівництва нерухомого майна будівлі магазину, який розташований в АДРЕСА_1 .

У матеріалах справи відсутні докази наявності у платника аліментів рухомого майна, грошових коштів, витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Не можна погодитися з посиланням ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на наявність підстав для зміни судового рішення в частині розміру аліментів.
       
На підставі частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України   № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року 2218 грн., з 1 липня 2020 року - 2318 грн., з 1 грудня 2020 року - 2395 грн.
Ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, здійснення ОСОБА_2 будівництва нерухомого майна будівлі магазину, який розташований в АДРЕСА_1 , відсутність рухомого майна, грошових коштів, витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, інші обставини, що мають істотне значення, потреби дитини, необхідність та достатність розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1300 грн. щомісяця з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1300 грн. щомісяця з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
У матеріалах справи відсутні докази розміру доходу ОСОБА_2 .
На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України  цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання апелянта на вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 не дає підстав для збільшення аліментів, оскільки такі обставини не входять до предмету доказування.
Щодо позовних вимог про стягнення неустойки суми несплачених аліментів 
Частинами першою, другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
Так, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.
Таким чином, під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов`язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки.
Обов`язок щомісячно сплачувати аліменти покладено на ОСОБА_2 судовим наказом Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року, з яким ОСОБА_2 був обізнаний.
У матеріалах справи відсутні докази матеріального та сімейного стану платника аліментів, які б давали підстави для зменшення розміру неустойки.
ОСОБА_2 є фізичною-особою підприємцем, є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має.
У матеріалах справи відсутні докази утворення заборгованості зі сплати аліментів через з незалежних від нього причин.
Отже, суд першої інстнації дійшов висновку щодо зменшення розміру стягуваної суми неустойки за прострочення сплати аліментів на порушення норм матеріального права.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Визначаючи розмір пені суд апеляційної інстанції виходив з того, що її розмір за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Указаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду            від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16.
Відповідно до розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, наданого ОСОБА_1 , її розмір складає 18 614,84 грн., що вбачається з наступного розрахунку: в жовтні 2019 р. 478,24 грн. х 1% х 173 днів (кількість днів прострочення сплати аліментів) = 827,35 грн. (478,24 грн. з врахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України); в листопаді 2019 р. 2118 грн. х 1% х 137 днів = 2901,66 грн. (2118 грн. з врахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України); в грудні 2019 р.(378,24 грн. х 1% х 128 днів)+(1839,76 * 1% * 106 днів) = 2434,28 грн. (2218 грн. з врахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України); в січні 2020 р. (378,24 грн. х 1%х 124 днів)+(1839,76* 1%*97 днів)=2253,57 грн. (2218 грн. з врахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України); в лютому 2020 р.(378,24 грн.х1%х 181 днів) +(1839,76* 1%*95 днів)=2434,38 грн. (2218 грн. з врахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України); в березні 2020 р. 2218 грн. х 1% х 150 днів = 3327 грн. (2218 грн. з врахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України); в квітні 2020р. (378,24 грн. х 1% х 132 днів) +(1839,76*1%* 120 днів)= 2706,98 грн. (2218 грн. з врахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України); в травні 2020 р. 2218 грн. х 1% х 101 день = 2240,18 грн. (2218 грн., з врахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України) в червні 2020 р. 2218 грн х 1 % х 71 день = 1574,78 грн. в липні 2020 р. 2318 х 1% 40 днів - 927,2 грн. в серпні 2020 р. 2318 х 1% 9 днів = 208,62 грн. 

ОСОБА_2 не заперечував щодо наданого розрахунку пені та не наводив свого розрахунку.

Частинами першою статті 196 СК України встановлено обмеження розміру неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що становить не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Івано-Франківськ Мотовилець Н.Г. від 08 вересня 2020 року заборгованість зі сплати аліментів згідно виконавчого листа 713/1894/19 виданого 30 жовтня 2019 року Вижницьким районним судом Чернівецької області, в період з 25 жовтня 2019 року по серпень 2020 року становить 11668,24 грн.

З огляду на те, що розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів становить більше 100 відсотків заборгованості, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойка в розмірі 11668,24 грн.

Щодо вимог про відкликання судового наказу

Не заслуговують на увагу послання ОСОБА_1 на вихід суду за межі позовних вимог та порушення прав позивачки на отримання аліментів у визначеному судовим наказом розмірі.

З огляду на те, що судом змінено розмір аліментів який стягувався на підставі судового наказу Вижницького районного суду від 30 жовтня 2019 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відкликання судового наказу.

Частино 3 ст. 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 3  Закону України «Про виконавче провадження»  судовий наказ є виконавчим документом.

На підставі пункту 10 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повертає до суду виконавчий лист у зв`язку з відкликанням виконавчого листа судом.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2020 року вбачається, що зобов`язання ОСОБА_2 щодо сплати аліментів  утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не припинено, а на майбутнє змінено лише розмір стягнутих аліментів.

Під час вирішення питання про відкликання судового наказу Вижницького районного суду від 30 жовтня 2019 року суд першої інстанції не зазначив, що виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 10 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» і не відкликав виконавчий лист без виконання. Рішення Вижницького районного суду про збільшення аліментів є підставою для стягнення аліментів у більшому розмірі, у зв`язку з чим судовий наказ Вижницького районного суду від 30 жовтня 2019 року відкликано, тобто припинено нарахування аліментів у визначеному цим наказом розмірі.

З огляду на те, що на момент відкликання судового наказу Вижницького районного суду від 30 жовтня 2019 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів, у державного виконавця відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».
Аналогічного висновку дійшов Верховний суду у постанові від 24 травня 2018 року, справа № 4-с/490/12085/16-ц.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2020 року в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, підлягає зміні з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Судові витрати
На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно частин 1, 6статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" визначено, що Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно пп.1 п. 1 ч.2 ст.4 до Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами сплачується судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
За подання позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 слідувало сплатити 2102 грн.
Позов  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2  про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей, стягнення додаткових витрат на лікування неповнолітньої дитини та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено на 54,91%.
Тому підлягає стягненню з  ОСОБА_2  на користь держави судовий збір в сумі 1154 грн. 41 коп., що складається з судового збору за подачу позову в сумі 840 грн. 80 коп. та судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 1261 грн. 20 коп.
Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6000 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, визначених судовим наказом Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року по цивільній справі №713/1894/19 в сумі 11668 грн. 24 коп.

В решті залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1154 грн. 41 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Дата складання повного судового рішення 25 березня 2021 року.

Головуючий                                                                 Н.Ю. Половінкіна

Судді                                                                                І.Н. Лисак

                                                                               О.О. Одинак