ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 750/6459/17
адміністративне провадження № К/9901/18068/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу № 750/6459/17
за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про перерахунок пенсії, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України
на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 серпня 2017 року
(ухвалену у складі головуючого судді Коверзнева В. О.)
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року
(постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Саприкіної І.В., суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю., )
ІСТОРІЯ СПРАВИ
УСТАНОВИВ
1. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, у якому просила:
- визнати протиправною відмову відповідача в призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу»;
- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу державної служби роботу на посадах: судді Господарського суду Чернігівської області, а також секретаря суду, секретаря судового засідання Новозаводського районного суду м. Чернігова та юрисконсульта Чернігівського обласного управління у справах захисту прав споживачів, при цьому призначити, нарахувати і виплачувати їй пенсію на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», в розмірі 60% заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, починаючи з 03 лютого 2017 року, з урахуванням вже виплачених грошових сум.
2. Позовні вимоги мотивовано тим, що в позивача достатньо трудового стражу для призначення пенсії на умовах передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу», проте відмова відповідача у призначенні пенсії державного службовця з підстав не відповідності посад державного секретаря, судді та головного спеціаліста Чернігівського обласного управління у справах захисту прав споживачів Закону України «Про державну службу» є протиправною.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3.  11 серпня 2017 року Деснянський районний суд м. Чернігова   вирішив:
Позов задовольнити. Визнати протиправною відмову Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в переведенні ОСОБА_1 на пенсію на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.
Зобов`язати Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 стаж роботи на посадах: судді Господарського суду Чернігівської області - з 18.11.1997 року по 01.02.2017 року включно (19 років 2 місяці 11 днів), секретаря суду і секретаря судового засідання Новозаводського районного суду м. Чернігова - з 02.06.1972 року по 11.07.1982 року включно (10 років 01 місяць 9 днів) та юрисконсульта Чернігівського обласного управління у справах захисту прав споживачів - з 12.03.1997 року по 17.11.1997 року включно (8 місяців 5 днів), а також перевести ОСОБА_1 на пенсію на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, в розмірі 60% заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 03.02.2017 року та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок переведення на інший вид пенсії.  
Стягнути з Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 640 грн у відшкодування судових витрат, за рахунок відповідних бюджетних асигнувань.
4. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що положеннями частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII, що діяв до 30.07.2010 року передбачено можливість прирівняти стаж роботи на посаді судді до стажу державної служби і надано право на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, а тому набуте позивачем право не може бути обмежено при прийнятті нових законодавчих актів.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.  11 жовтня 2017 року Київський апеляційний адміністративний суд вирішив:
Апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 серпня 2017 року - без змін.
6. Апеляційний адміністративний суд залишаючи в силі рішення суду першої інстанції виходив з того, що робота позивача на посаді судді, секретаря суду, секретаря судового засідання та юрисконсульта підлягає зарахуванню до стажу державної служби, що дає позивачеві право на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7.  12 листопада 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України.
У касаційній скарзі скаржник просить постанову  Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 серпня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року  у справі № 750/6459/17 скасувати,  та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.    
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції винесенні з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню. 
У касаційній скарзі відповідач стверджує, що судами попередніх інстанцій було проігноровано той факт, що оскільки позивач на день набрання чинності Закону України від 10 грудня 2015 № 889-VII «Про державну службу», тобто станом на 01 травня 2016 року, не працювали на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, то їй необхідно мати 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України для призначення пенсії за віком державного службовця. 
8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою  відповідача на постанову  Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 серпня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року  у справі № 750/6459/17.
9. 20 листопада 2017 року до Вищого адміністративного суду України від позивача надійшли заперечення на касаційну скаргу.
10. 07 лютого 2018 року справу передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду.
11. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 лютого 2018 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Анцупової Т. О., суддів Стародуба О.П., Кравчука В.М.
12. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 18 червня 2019 року, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценко С.Г., Тацій Л.В.
13. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 лютого 2021 року прийнято до провадження касаційну скаргу відповідача.
II. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
14. Як було встановлено судами попередніх інстанцій, позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пакуль Чернігівського району Чернігівської області. З 2006 року вона перебуває на пенсійному обліку і отримує пенсію за віком, яку виплачує відповідач. Одночасно позивач продовжувала працювати на посаді судді Господарського суду Чернігівської області.
01 лютого 2017 року припинено роботу позивача на посаді судді господарського суду в зв`язку з досягненням нею 65-річного віку, відповідно до статей 120, 125 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
03 лютого 2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Листом від 12.04.2017 № 10945/06 відповідач повідомив про відмову в задоволенні заяви про переведення на пенсію державного службовця, через відсутність 20-річного стажу державної служби, що є необхідною умовою призначення вказаної пенсії. Водночас позивача було повідомлено про можливість зарахування до стажу державної служби лише стажу роботи в Деснянському райвиконкомі м. Чернігова (11 місяців 27 днів) та в Чернігівському обласному територіальному відділенні Антимонопольного комітету України (2 роки 8 місяці 29 днів).
Таким чином, відповідачем не зараховано до стажу державної служби роботу позивача на посадах:
судді Господарського суду Чернігівської області - з 18 листопада 1997 року по 01 лютого 2017 року включно (19 років 2 місяці 11 днів),
секретаря суду і секретаря судового засідання Новозаводського районного суду м. Чернігова - з 02 червня 1972 року по 11 липня 1982 року включно (10 років 01 місяць 9 днів),
юрисконсульта Чернігівського обласного управління у справах захисту прав споживачів - з 12 березня 1997 року по 17 листопада 1997 року включно (8 місяців 5 днів).  
Листом від 12.04.2017 року №10945/06  відповідачем відмовлено у задоволені заяви позивачки мотивуючи тим, що стаж на посадах секретаря судового засідання, судді та головного спеціаліста Чернігівського обласного управління у справах захисту прав споживачів не віднесено до відповідних посад державної служби, визначених ст. 25 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993. Також відповідачем повідомлено про можливість зарахування до стажу державної служби лише стаж роботи в деснянському райвиконкомі м.  Чернігова (11 місяців 27 днів) та в Чернігівському обласному територіальному відділені Антимонопольного комітету України (2 роки 8 місяців 29 днів).
Вважаючи свої права порушеними, вказаними діями контролюючого органу, позивач звернулася до суду для вирішення цього питання в судовому порядку.
ІІІ.  ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
14.  Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі  статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
15.  Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.    
Предметом спору у даній справі є оцінка: наявності у позивача стажу роботи на державній службі та стажу, що може бути прирівняний до стажу державного службовця, необхідного для призначення пенсії державного службовця; правомірності рішення відповідача щодо відмови позивачу у переведенні його на пенсію державного службовця.
Відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016, встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Так, згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону , а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня   2018 року у зразковій справі № 822/524/18.
З матеріалів справи та доводів касаційної скарги вбачається, що єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу є недостатній стаж державної служби, який полягає в незарахуванні трудового стажу позивача на посаді судді,  секретаря суду, секретаря судового засідання, юрисконсульта Чернігівського обласного управління у справах захисту прав споживачів до державної служби.
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 № 2862-XII, що діяв до 30 липня 2010 року, було встановлено, що судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».
Отже, за цим Законом стаж роботи на посаді судді прирівнювався до стажу державної служби і надавав право на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
01 травня 2016 року набрала чинності нова редакція Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 №889-VІІІ. Зокрема, пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону встановлено, що стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим законом обчислюються у порядку та на умовах, установлених на той час законодавства.
На виконання Закону №889-VІІІ постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №229 затверджено Порядок  обчислення стажу державної служби. Пунктом 4 Порядку передбачено, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах суддів.
З огляду на вище наведене,  робота ОСОБА_1 на посаді судді Господарського суду Чернігівської області - з 18 листопада 1997 року по 01 лютого 2017 року включно (19 років 2 місяці 11 днів), секретаря суду і секретаря судового засідання Новозаводського районного суду м. Чернігова - з 02 червня 1972 року по 11 липня 1982 року включно (10 років 01 місяць 9 днів) та юрисконсульта Чернігівського обласного управління у справах захисту прав споживачів - з 12 березня 1997 року по 17 листопада 1997 року включно (8 місяців 5 днів) підлягає зарахуванню до стажу державної служби, що дає позивачеві право на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Посилання скаржника в касаційній скарзі на норми ст. 25 Закону України «Про державну службу» як підставу відмови в зарахуванні стажу на посаді судді та секретаря судового засідання є безпідставними, так як вказаною статтею визначено класифікацію посад та встановлено перелік посад державних службовців, тоді як згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддям присвоювався кваліфікаційний клас судді, а не категорія державного службовця.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
16. Відповідно до частини третьої  статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України  (надалі також  КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до  закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до  КАС України, внесені  Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим  Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим  Законом.    
Відповідно до статті 350 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями  343,  349,  350,  355,  356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
1.Касаційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення.
2. Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 серпня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у справі № 750/6459/17 - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Т. Г. Стрелець
Судді                                                                                                    С.Г. Стеценко
                                                                                                    Л.В. Тацій