УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/16892/20
Провадження № 22-ц/4820/485/21
Категорія: 52

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 березня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.
секретар судового засідання Садік Н.Д.
за участю позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/16892/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2021 року (суддя Бондарчук В.В., повне судове рішення складено 08 лютого 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , з участю третіх осіб: органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, органу опіки та піклування Летичівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 зазначала, що з 04.09.2004 по 23.09.2011 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 і в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_5 . Позивачка вказує, що з часу розлучення відповідач практично не займався вихованням дитини та не бажав з нею спілкуватися, а з часу її переїзду разом із чоловіком ОСОБА_6 та двома дочками ОСОБА_5 і ОСОБА_7 на постійне місце проживання в с. Майдан-Вербецький Летичівського району Хмельницької області, ОСОБА_4 жодного разу не був у школі та у музичній школі, де навчається донька, не цікавився у педагогів її успіхами та потребами, батьківські збори та святкові ранки не відвідував. Позивачка зазначає, що донька ОСОБА_5 лише декілька разів спілкувалася з батьком по телефону. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що в майбутніх планах є бажання її чоловіка подати заяву про усиновлення ОСОБА_5 , оскільки дитина вже 8 років росте в повноцінній сім`ї і вважає свого вітчима батьком. Позивачка вважає, що відповідач не має до дитини ніяких батьківських почуттів і зазначає, що донька бажає змінити прізвище « ОСОБА_1 » на прізвище « ОСОБА_1 », адже мама, сестра ОСОБА_7 і вітчим мають таке прізвище. Проте, на звернення ОСОБА_1 до відповідача із таким проханням, останній відмовився надати згоду. Позивачка також посилається на те, що ОСОБА_4 не бере участі у матеріальному забезпеченні доньки та припинив виплату аліментів з квітня 2018 року, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просила суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5. , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2021 року позов задоволено. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_4 , відносно малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Хмельницького Хмельницької області. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 840 грн 80 коп.
Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що основною причиною позбавлення його батьківських прав є намір позивачки розірвати усі сімейні зв`язки ОСОБА_4 із донькою, проте останній бажає спілкуватися із дитиною, брати участь у її вихованні та підтримувати сталі сімейні відносини. Апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги, що починаючи з березня 2011 року у сторін склалися неприязні стосунки, що унеможливлює належним чином спілкуватися з позивачкою, в тому числі і щодо спілкування з приводу виховання доньки ОСОБА_5 . Також, ОСОБА_4 вказує, що суд проігнорував той факт, що ОСОБА_1 без його особистого дозволу вивезла доньку в іншу місцевість та з причин недопущення конфліктів з позивачкою не мав достатньої можливості в повній мірі приділяти увагу доньці. Апелянт також посилається на те, що за результатом розгляду питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно доньки ОСОБА_5. комісією з питань захисту прав дитини Летичівської РДА було відмовлено, проте суд першої інстанції не взяв вказану обставину до уваги. Крім того, ОСОБА_4 звертає увагу колегії суддів на те, що 31.08.2020 він звернувся із заявою до Летичівської РДА, як органу опіки та піклування, щодо визначення способу участі його, як батька, у вихованні дитини, місця та часу спілкування, і вказане спростовує факт втрати інтересу до дитини та його ухилення від виконання батьківських обов`язків, а свідчить про те, що права ОСОБА_4 були порушені. Також, апелянт зазначає, що він не знущався над дитиною, не бив її, не чинив тиск, не ображав, а навпаки з повагою та любов`ю ставиться до своєї доньки і вважає, що судом не взято до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Поміж того, ОСОБА_4 вказує на порушення судом норм процесуального права, оскільки не взято до уваги доказів, що були надані відповідачем та не надано правової оцінки таким доказам. В апеляційній скарзі, ОСОБА_4 посилається на висновки Верховного Суду, що викладені у постановах від 29.07.2020 у справі №205/6933/19, від 27.07.2020 у справі №523/16358/18, від 29.04.2020 у справі №522/10703/18, від 13.04.2020 у справі №760/468/18. 
Зважаючи на викладене, ОСОБА_4 просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Так, позивачка вказує, що в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підтвердили факт не виконання ОСОБА_4 своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. А допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 підтвердила вищевказані обставини та вказала, що з відповідачем спілкувалася по телефону востаннє 2 роки тому. ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції вірно вказано, що попередження про неприпустимість такої поведінки відповідача, як батька дитини, ніяких позитивних змін у житті дитини не створить, оскільки будь-які комунікативні навички відповідача у спілкуванні із дитиною втрачені, світогляд дитини сформований, і вона вважає своєю сім`єю осіб, з якими проживає на даний час, з якими установились сталі зв`язки. Позивачка вказує, що відповідач протягом 5 років не цікавився донькою, має іншу сім`ю, а тому позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 повністю відповідає інтересам дитини, і крім того, в майбутньому позивачка та її чоловік планують подати заяву до суду про усиновлення ОСОБА_5 ОСОБА_4 . Крім того, ОСОБА_1 вказує на помилкове посилання апелянта на те, що судом першої інстанції було проігноровано висновок комісії з питань захисту прав дитини Летичівської РДА про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, адже згідно ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Позивачка зазначає, що відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції не надано доказів звернення до органу опіки та піклування щодо визначення способу участі його, як батька, у вихованні дитини. ОСОБА_1 вважає, що посилання апелянта на окрему практику Верховного Суду та окремі рішення Європейського суду з прав людини не можуть прямо розповсюджуватися на правовідносини у даній справі та бути джерелом права, оскільки в Україні не діє прецедентне право, а кожна судова справа про позбавлення батьківських прав має свій об`єм належних та допустимих доказів. 
Представник апелянта ОСОБА_4 ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з підстав у ній наведених.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечили.
Апелянт ОСОБА_4 та представники третіх осіб: органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, органу опіки та піклування Летичівської РДА до суду не з`явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином. 
Від третіх осіб надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності представників органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради та органу опіки та піклування Летичівської РДА. 
Колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України). 
Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не бажає змін у відносинах з дитиною; малолітня ОСОБА_5. перестала сприймати ОСОБА_4 як свого батька, вважає його сторонньою людиною; дії відповідача носять суто декларативний характер і, зважаючи на наявність у відповідача на утриманні ще двох дітей від іншого шлюбу, тому діючи в найкращих інтересах дитини, суд вважав за необхідне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньки. 
Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.12.2008 (а.с. 11).
Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 вересня 2011 року, що набрало законної сили 04.10.2011 шлюб, укладений 04 вересня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Хмельницьким міським відділом актів цивільного стану (актовий запис №1343), розірвано (а.с.13).
Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 09.12.2011 ОСОБА_1 змінила ім`я на ОСОБА_1 (а.с.12).
Договором від 23.01.2012, що укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 визначено місце проживання доньки ОСОБА_5 з матір`ю; встановлено, що з лютого 2012 року і до досягнення дитиною повноліття ОСОБА_4 сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в сумі ј від усіх видів його заробітку; ОСОБА_4 взяв на себе зобов`язання надавати матеріальну допомогу дитині, брати участь у додаткових витратах, а позивачка - використовувати кошти за призначенням, забезпечувати безперешкодне спілкування ОСОБА_4 з його донькою та ін. (а.с. 86). 
07 липня 2012 року позивачка уклала шлюб із ОСОБА_6 , у якому ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася спільна дитина ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 07.07.2012 та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с.14,15)
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2013 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5 стягнуто аліменти в розмірі 350 грн щомісячно, починаючи з 22 січня 2013 року і до повноліття дитини (а.с.19).
15 травня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області видано виконавчий лист на виконання вказаного вище рішення (а.с.20).
Відповідно до заяв ОСОБА_1 , що адресовані начальнику Віньковецького РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області від 20.03.2018 про закінчення виконавчого провадження відносно ОСОБА_4 у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду, адже аліменти сплачуються боржником щомісячно та в повному обсязі і відсутність у ОСОБА_1 претензій по сплаті аліментів з 22.01.2013 по березень 2018 року, старшим державним виконавцем Віньковецького РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №38373083 (а.с. 87-89).
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №111 від 13.05.2020 позивачка із чоловіком ОСОБА_6 та доньками ОСОБА_5. і ОСОБА_7 з 21.09.2015 проживають в АДРЕСА_1 в будинку, власником якого є ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 13.05.2020 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 16, 29).
20.05.2020 ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_4 із письмовим проханням з`явитися до Хмельницького МВ ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для надання згоди на зміну прізвища доньки ОСОБА_5. з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с. 21,22). 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 з 05 березня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_22 та є батьком дітей ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і проживає в квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 91-94).
Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Летичівської РДА №44 від 19.08.2020 комісія вважає за недоцільне позбавляти ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5. , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язано ОСОБА_4 неухильно виконувати свої батьківські обов`язки щодо малолітньої доньки ОСОБА_5. , ІНФОРМАЦІЯ_1 та попереджено ОСОБА_4 про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5. , ІНФОРМАЦІЯ_1 у разі подальшого ухилення від виконання батьківських обов`язків (а.с.132).
Згідно висновку Летичівської РДА як органу опіки та піклування №14 від 19.08.2020 з метою захисту прав та законних інтересів дитини ОСОБА_5 орган опіки та піклування вважає за недоцільне у судовому порядку вирішення питання щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5. , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано ОСОБА_4 неухильно виконувати свої батьківські обов`язки щодо малолітньої доньки ОСОБА_5. , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також попереджено ОСОБА_4 про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5. у разі подальшого ухилення від виконання батьківських обов`язків (а.с.155-156).
Відповідно до акту обстеження від 14 серпня 2020 року житлові умови проживання дітей в сім`ї ОСОБА_1 у в будинку по АДРЕСА_1 добрі, створені усі необхідні умови для проживання сім`ї, у дітей наявна окрема кімната, в якій розміщене двоповерхове сучасне ліжко, наявна побутова техніка, ноутбук, планшет, телефони, одяг та взуття, наявні книги та спортивний майданчик в дворі (а.с.157).
Згідно акту обстеження умов проживання від 22 вересня 2020 року, затвердженим начальником Служби у справах дітей Хмельницької міської ради у квартирі АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_4 разом із своєю сім`єю, зроблений сучасний ремонт, квартира чиста, простора, наявні меблі, дрібна побутова техніка, продукти харчування, є окреме місце для сну, місця для зберігання речей, навчання і відпочинку, одягу ОСОБА_5 немає (а.с. 160).
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_4 скасовано та прийнято нову постанову, якою визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП. На підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрито провадження в справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с.170-171, 185).
Ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року відмовлено адвокату Клюцуку В.П. в інтересах ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення (а.с.187).
Обґрунтовуючи позов, позивачка просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , оскільки останній не цікавиться успіхами та потребами дитини, не займається її вихованням, при святкуванні днів народжень присутній не був, подарунків не передавав та не приймає участь у її матеріальному забезпеченні (з квітня 2018 року не сплачує аліменти).
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з того, що ОСОБА_4 не належним чином виконує передбачені ч. ч. 1-3 ст. 150, ч. 2 ст. 157 і ст. 180 СК України батьківські обов`язки в частині ухилення від виконання обов`язків по вихованню доньки ОСОБА_5 , а саме: не цікавився успіхами та потребами дитини, не займався її вихованням відносно. 
Ці обставини підтверджуються матеріалами справи: довідками Летичівської дитячої музичної школи Летичівської селищної ради №№ 4,5 від 09.06.2020, відповідно до яких з часу навчання ОСОБА_5 з вересня 2016 року у навчальному закладі батько дитини жодного разу у школі не був, не цікавився у педагогів успіхами та потребами дитини, батьківські збори, святкові виступи дитини не відвідував; довідкою Вербецької гімназії Летичівської селищної ради №9 від 14.05.2020, згідно якої за весь період навчання дитини в школі, батько ОСОБА_5 жодного разу у школі не був, не цікавився у педагогів успіхами та потребами дитини, батьківські збори та святкові ранки відвідував (а.с. 23-25); показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 та постановою Хмельницького апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року (а.с. 171-172).
Згідно Висновку фахівця від 30 червня 2020 року за результатами запиту адвоката ОСОБА_2 від 11.06.2020 ставлення ОСОБА_5. до свого біологічного батька нейтрально-негативне; авторитетними особами для дитини є вітчим та матір; дитина бажання бачитися із біологічним батьком не виявляє, оскільки остання телефонна розмова з ним відбулася більше ніж пів року тому, а не бачилися вони ще більше; і примусові зустрічі ОСОБА_5 із біологічним батьком можуть створити психотравмуючу ситуацію для дитини (а.с. 47-51).
Разом з тим, позбавлення батьківських прав - це санкція, застосовувана в тих випадках, коли здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини піддається небезпеці внаслідок застосування батьками неправомірних способів здійснення батьківських прав, неналежного їхнього поводження або злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. 
Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення вищезазначеної норми матеріального права дозволяє зробити висновок, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Цей висновок узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 19 вересня 2019 року за результатом розгляду справи № 459/1736/16-ц.
Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.
В силу положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58 рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).
У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.
Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_4 у відзиві на позовну заяву про позбавлення його батьківських прав зазначав, що любить свою доньку, вона є найціннішим у його житті і бажає спілкуватися із нею та докладе усіх зусиль з налагодження повноцінних відносин із дитиною (а.с. 80-85). 
Приймаючи участь у засіданні комісії з питань захисту прав дитини Летичіської РДА 19.08.2020, ОСОБА_4 зазначив, що має намір звернутися до органу опіки та піклування із заявою про визначення днів та годин для побачень із донькою (а.с. 128-131).
31 серпня 2020 року ОСОБА_4 звернувся до органу опіки та піклування Летичівської РДА щодо визначення способу участі у вихованні дитини ОСОБА_5 , 30.11.2008 року народження і ця заява розглядалася на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 23.09.2020 та 20.11.2020, однак за відсутності заінтересованої особи, зокрема матері дитини ОСОБА_1 з поважних причин та встановлення істотних обставин, що мають істотне значення, розгляд цього питання станом на час постановлення оскаржуваного судового рішення та на час розгляду апеляційної скарги не завершено. Ці обставини підтверджуються листами Хмельницької РДА від 26.01.2021 за №69/01-012/2021-Л, від 04.02.2021 за №40/16-2021/21 (а.с. 183-184, 212-213). 
Також, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 оскаржив в апеляційному порядку рішення Хмельницького міськрайонного суду від 28.01.2021 про позбавлення його батьківських прав (а.с. 202-211).
На думку колегії суддів, зазначені вище дії відповідача підтверджують ту обставину, що ним не втрачено інтерес до дитини та свідчать про його намір і бажання піклуватися про свою малолітню доньку. 
Водночас, однією з підстав для позбавлення батьківських прав позивачка вказувала ухилення відповідача від сплати аліментів, проте оцінивши у відповідності із вимогами ст. 89 ЦПК України надані учасниками справи та їх представниками докази, колегія суддів вважає, що факт наявності рішення про стягнення аліментів та перебування його на виконанні не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. А доказів наявності заборгованості по сплаті аліментів як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції учасниками справи надано не було. І, крім того, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтвердила факт одноразової сплати ОСОБА_4 750 грн на подарунок доньці.
Також, судова колегія вважає, що твердження позивачки про те, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, адже чоловік позивачки ОСОБА_6 бажає ініціювати процедуру усиновлення малолітньої ОСОБА_5 та змінити її прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » не є законною підставою для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав. 
Адже батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому виникнення між дитиною і батьком конфлікту чи погіршення їх особистих стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав. При визначенні найкращих інтересів дитини необхідно враховувати, що інтересам дитини якнайкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною.
Матеріали справи не містять даних про порушення ОСОБА_4 громадського порядку, зловживання спиртними та (або) наркотичними засобами, негативну характеристику його особистих якостей та способу життя. 
З огляду на вищенаведене, висновок суду першої інстанції про необхідність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 є передчасним, оскільки судом не враховано, що позбавлення таких прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини (ст. 166 СК України) і позбавлення допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо та лише при наявності вини в діях батьків. 
А тому доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права є обґрунтованими.
       Враховуючи обставини справи, дії ОСОБА_4 після звернення ОСОБА_1 із позовом про позбавлення його батьківських прав, заперечення ним позовних вимог; ту обставину, що до відповідача раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання доньки; захист інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування; характеристику особи відповідача колегія суддів вважає, що слід відмовити в задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 .
А тому оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повне судове рішення складено 01 квітня 2021 року.

Судді                                          А.П. Корніюк

                                                І.В. П`єнта

О.І. Талалай