Справа № 465/5658/20                        Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С. 
Провадження № 33/811/1683/20                Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року. Львівський апеляційний суд у місті Львові в складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., з участю ОСОБА_1 та його захисників Марчук С.В., Тодеренчук С.І., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника Тюрдьо В.П. на постанову Франківського районного суду м.Львова від 29 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1ст.130 КУпАП, і накладено стягнення, з врахуванням ч.2 ст.36 КУпАП, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень 00 коп. в дохід держави із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.
Згідно з постановою суду ОСОБА_1 10.08.2020 року о 19 год. 10 хв. у м.Львові на перехресті вул.Луганська та вул.Козельницька керував автомобілем SKODA KODIAQ, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, згідно висновку 000376 від 10.08.2020 КНП ЛОР "Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень", чим порушив вимоги п.2.9.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Окрім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №007293 від 21.08.2020 року, ОСОБА_1 10.08.2020 року о 19 год. 10 хв. у м.Львові на перехресті вул.Луганська та вул.Козельницька, керуючи автомобілем SKODA KODIAQ, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Луганська не надав переваги в русі велосипедисту ОСОБА_2 , яка рухалася на велосипеді марки "OCEAN" по головній дорозі та здійснив з нею зіткнення, внаслідок ДТП власник автомобіля зазнав механічних пошкоджень, а велосипедист ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3 Б, 16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.
На дану постанову ОСОБА_1 та захисник Тюрдьо В.П. подали апеляційну скаргу, у якій просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
       В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянти покликаються на те, що останнє судове засідання, на якому вони були присутні, відбулось 28.09.2020р. Згодом подали 20.10.2020р. клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 21.10.2020р., але про судове засідання на 29.10.2020р. їм жодним чином повідомлено не було, копія постанови їм не направлялась, і про існування оскаржуваної постанови вони довідались випадково лише 13.11.2020р. із сайту ЄДРСР.
На підтримку апеляційних вимог покликаються, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята всупереч вимогам матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Апелянти вважають, що суд першої інстанції неповно та необ`єктивно з`ясував обставини справи, не дослідив та не надав оцінку доказам, не рахував пояснення ОСОБА_1 , не допитав свідка ОСОБА_3 , безпідставно не витребував фрагменти відеозаписів із камер працівників поліції, які стосуються ДТП. Вказують, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які вказують на доведеність вини ОСОБА_1 . Крім цього, суд першої інстанції безпідставно не вирішив клопотання про призначення експертизи. Вказують, що протоколи про адміністративні правопорушення не відповідають вимогам додатку 1 та 2 Інструкції № 1376 щодо оформлення матеріалів, що є підставою для повернення таких на доопрацювання.
Крім цього, апелянт покликається на те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено з порушенням, зокрема, працівники поліції скерували ОСОБА_1 для проведення відповідного огляду у медичний заклад, проте не пропонували пройти такий огляд на місці ДТП. При цьому, наявне у матеріалах справи направлення ОСОБА_1 для проведення огляду на стан сп`яніння не відповідає вимогам відповідної Інструкції та ч.6 ст.266 КУпАП України, а саме не вказано дату видача направлення, документ, що посвідчує особу, а зазначений номер службового посвідчення слідчого не відповідає номеру посвідчення вказаному у висновку та акті медичного огляду. Вказує, що огляд проводився із порушенням встановленого законом строку для його проведення. Так, подія мала місце о 19:10 год., час заповнення скерування ОСОБА_1 для проведення огляду – 21:15 год. Згідно Висновку час проведення експертизи є – 21:43 год., водночас згідно з Актом збір біологічного середовища проводився о 22:16 год. Крім цього, огляд ОСОБА_1 проводився лікарем, яка не проходила відповідного тематичного вдосконалення. На адвокатський запит медичний центр не надав свідоцтво про повірку швидкого тесту та копію відеозапису проведення медичного огляду. При цьому, огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився за допомогою тесту SNIPER, яким визначається лише попередній результат, що підтверджується Інструкціє даного тесту. Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_1 заперечував вживання наркотиків та не погодився із результатами тесту, слідчий не забезпечив проведення лабораторного дослідження біологічного матеріалу. За наведених обставин, апелянт вважає, що Висновок щодо результатів медичного огляду є неналежним та недопустимим доказом.
Крім цього, апелянт вказує, що згідно з п.4 ч.1 розділу І та ч.1 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22.11.2018р. № 01.07.2020р. адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння скасована, а з 03.07.2020р. не було встановлено адміністративної відповідальності за вказані дії. З цих підстав провадження у даній справі підлягає закриттю.
Розглянувши матеріали справи № 465/5658/20, дослідивши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисників, які підтримали подане клопотання про відновлення пропущеного строку та апеляційну скаргу, потерпілу ОСОБА_2 , яка заперечила проти апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
       Наведені апелянтами причини пропуску строку на апеляційне оскарження вказаної постанови суду відносно ОСОБА_1 підтверджуються матеріалами справи та визнаються апеляційним судом поважними, а тому пропущений строк на оскарження постанови суду слід поновити, оскільки у матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення особи про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.
На переконання апеляційного суду місцевим судом при розгляді справи щодо ОСОБА_1 були в повній мірі дотримані вказані вимоги закону.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених в оскаржуваній постанові суду обставинах, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Таке, зокрема, підтверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею районного суду доказів, а саме: даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 007294 від 21.08.2020р. та серії ДПР18 № 007293 від 21.08.2020р., які відповідають вимогам ст.256 КУпАП (а.с. 1, 49); даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000376 від 10.08.2020р., згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (а.с. 34); даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.08.2020р. (а.с. 12-20); даними схеми до протоколу огляду місця ДТП від 10.08.2020р. (а.с. 21); письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 12.08.2020р., з яких вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 несподівано виїхав на смугу руху, по якій вона рухалась на велосипеді, що призвело до зіткнення транспортних засобів (а.с. 27),та іншими матеріалами справи у своїй сукупності.
Апеляційний суд вважає, що вищенаведеними доказами, які апелянтами не спростовано, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, є доведеною.
На переконання апеляційного суду, матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, допустив порушення вимог п.2.3Б та п.16.11 Правил дорожнього руху України, оскільки не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул.Луганська не надав переваги в русі велосипедисту ОСОБА_2 , яка рухалася на велосипеді марки "OCEAN" по головній дорозі, в результаті чого відбулось зіткнення. Отже, такі дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Щодо наведених в апеляційній скарзі доводів про порушення порядку огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд враховує наступне.
Порядок огляду водія на стан сп`яніння, встановлений ст. 266 КУпАП, розкритий в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015року.
Так, відповідно до п. 12 Розділу ІІ даної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, що і було забезпечено слідчим у даному випадку.
Судом апеляційної інстанції не встановлене порушень і п. 9 Розділу ІІ даної Інструкції, яким передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. 
При цьому, суд першої інстанції вірно констатував, що час вчинення правопорушення не є тотожним часу виявлення підстав для проведення огляду на стан сп`яніння.
Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015 року, які б дали підставу визнати проведений відносно ОСОБА_1 огляд на стан наркотичного сп`яніння не дійсним. А отже відсутні підстави ставити під сумнів висновки щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000376 від 10.08.2020р., згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.
Суд першої інстанції вірно врахував, що зауваження апелянтів з приводу невідповідності протоколів про адміністративні правопорушення вимогам Інструкції №1376, а також порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння не спростовують висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП.
Стосовно покликання апелянтів про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із скасуванням адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме кваліфікація діяння є невірною з огляду на чинне законодавство України, то суд вважає за необхідне роз`яснити окремі положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року.
Частиною третьою статті 21 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» передбачено, що комітети з питань, віднесених до предметів їх відання, мають право надавати роз`яснення щодо застосування положень законів України.
Так, враховуючи положення частини п`ятої статті 94 Конституції України Комітет з питань правової політики Верховної Ради України вважає, що Закон № 720-IX набрав чинності 3 липня 2020 року, а саме в день його опублікування. Крім того, у зв`язку з набранням чинності 1 липня 2020 року Законом № 2617-VIII, відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП було змінено.
Однак, Законом України №720-IX внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.Таким чином Комітет вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.
Крім того, зважаючи на тяжкість вчиненого, а саме вчинення двох адміністративних правопорушень: керування автомобілем у стані наркотичного сп`яніння та вчинення дорожньо-транспортної пригоди,- апеляційний суд не вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 в порядку ст.21 КУпАП від адміністративної відповідальності із передачею матеріалів на розгляд трудового колективу. 
При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови суду відносно ОСОБА_1 ..
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги та вважає, що підстав для скасування постанови суду та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст.294 КУпАП,-
постановив:

Поновити ОСОБА_1 та захиснику Тюрдьо В.П. строк на апеляційне оскарження постанови Франківського районного суду м.Львова від 29 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_1 .
Постанову Франківського районного суду м.Львова від 29 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника Тюрдьо В.П. – без задоволення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського
апеляційного суду Березюк О.Г.