Постанова                             
Іменем України
 
13 січня 2021 року                                               
м. Київ
справа № 686/17183/19
провадження № 61-12379св20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д., 
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2020 року у складі судді Продана Б. Г. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 липня 2020 рокуу складі колегії суддів: Купельського А. В., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно.
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_4 .
Після їх смерті відкрилась спадщина, однак між спадкоємцями виник спір щодо спадкового майна.
Ураховуючи викладене,  ОСОБА_1 просив визнати право власності на Ѕ частини автомобіля Volkswagen Transporter, 1999 року випуску, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини автомобіля Volkswagen Transporter, 1999 року випуску, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2019 року у справі № 151/516/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання права власності на транспортний засіб визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини автомобіля марки Volkswagen Transporter, 1999 року випуску. Відсутність у  ОСОБА_1 свідоцтва про право на вказану спадкову 1/2 частини автомобіля не спростовує факту прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_3 , до складу якої входила зазначена 1/2 частини спірного автомобіля.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2020 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що автомобіль Volkswagen Transporter, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на день смерті ОСОБА_3 був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 . На 1/2 частини цього автомобіля разом з іншим майном, належним ОСОБА_3 , відкрилася спадщина в день її смерті.
ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 тобто і від 1/2 частини спірного автомобіля, на користь брата ОСОБА_1 .
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У серпні 2020 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
У жовтні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що після смерті ОСОБА_3 позивач не скористався наданим йому правом отримання свідоцтва на спадщину, тому втратив право на визнання права власності на автомобіль. Позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки в період з 25 липня 2015 року (день відкриття спадщини) по 25 січня 2016 року позивач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 2-6322/04 (провадження                           № 61-29037св18), у постанові Великої Палати  Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц (провадження № 14-96цс18).                             
 
Доводи позивача, який подав відзив на касаційну скаргу
У травні 2020 року до Верховного Суду надійшли заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , у яких він просив залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача та відповідача - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 8).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, що складалась із земельної ділянки, житлового будинку та автомобіля Volkswagen Transporter, 1999 року випуску. 
Позивач прийняв спадщину в частині земельної ділянки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а. с. 11). 
Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 08 жовтня 2018 року у справі № 151/532/18 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Бондурівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а. с. 12-17).
Спадкоємці за законом: батько позивача та відповідача, - ОСОБА_4 , сестри позивача - ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 відмовились (а.с. 10, 11).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача та відповідача - ОСОБА_4 , який за життя, 02 жовтня 2017 року, заповів все своє майно доньці - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією заповіту (а. с. 9, 35).
За життя, 15 вересня 2017 року, ОСОБА_4 , як власник автомобіля Volkswagen Transporter, 1999 року випуску, видав доручення своєму сину ОСОБА_1 на право користування зазначеним автомобілем (а. с. 18-20).
12 квітня 2018 року ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу вказаного автомобіля від імені померлого ОСОБА_4 з ОСОБА_5 .
Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 28 травня 2019 року у справі № 686/25429/18 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа - адміністратор територіального сервісного центру № 0546 Анпольська І. О, про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля задоволено. Визнано недійсним зазначений договір купівлі-продажу автомобіля від 12 квітня 2018 року (а. с. 18-20).
Відповідно до відповіді, наданої ОСОБА_1 05 червня 2018 року за № 567/01-16 приватним нотаріусом Чечельницького районного нотаріального округу Вінницької області Мілько А. М., після смерті ОСОБА_3 видати свідоцтво про право на спадщину на автомобіль Volkswagen Transporter, 1999 року випуску, на ім`я ОСОБА_1 неможливо, оскільки ним не надано документів, що підтверджують належність майна спадкодавцеві ОСОБА_3 . Для вирішення питання спадкування автомобіля ОСОБА_1 запропоновано звернутися до суду (а. с. 22).
Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року, у справі № 151/516/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнання права власності на транспортний засіб встановлено, що спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 прийняв її син ОСОБА_1 , з урахуванням часток спадщини за законом, від яких відмовилися на його користь батько ОСОБА_4 , сестра ОСОБА_7 та сестра ОСОБА_2 . Зазначеним рішенням за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частини спірного автомобіля марки Volkswagen Transporter, 1999 року випуску(а. с. 58-60).
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 1216 ЦК Україниспадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно пункту 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 
Згідно зі статтею 1296 ЦК України визначене право спадкоємця, який прийняв спадщину, одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України зазначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до статей 15, 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року, у справі № 151/516/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнання права власності на транспортний засіб встановлено, що відповідно до  спадкової справи № 248/2015, спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 прийняв її син ОСОБА_1 , з урахуванням часток спадщини за законом, від яких відмовилися на його користь батько ОСОБА_4 , сестра ОСОБА_7 та сестра ОСОБА_2 (а. с. 61-89).
У вказаній справі наявна заява ОСОБА_1 , що відповідає статті 1269 ЦК України, адресована приватному нотаріусу, у якій вказано, що ОСОБА_1 приймає все спадкове майно, яке залишилося на день смерті його матері ОСОБА_3 . Також наявна заява ОСОБА_2 , адресована до нотаріальної контори, де ОСОБА_2 відмовилася на користь ОСОБА_1 від належної частки спадщини за законом після смерті матері  ОСОБА_3 , а не від належної частки конкретного спадкового майна.
Вказаними рішеннями судів встановлено, що відмова ОСОБА_2 від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 на користь брата ОСОБА_1 означає відмову від всього можливого спадкового майна ОСОБА_3 , а отже, і від 1/2 частини автомобіля Volkswagen Transporter, 1999 року випуску. 
Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вирішуючи справу, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що відсутність у ОСОБА_1 свідоцтва про право на 1/2 частини автомобіля не спростовує факту прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_3 , до складу якої входила зазначена 1/2 частини спірного автомобіля.
Доводи касаційної скарги про те, що після смерті ОСОБА_3 позивач не скористався наданим йому правом отримання свідоцтва на спадщину, тому втратив право на визнання права власності на автомобіль є безпідставними, оскільки незалежно від часу прийняття спадщини вона, відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України, належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємці за законом: батько позивача та відповідача - ОСОБА_4 , сестри позивача - ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 відмовились.
Позивач прийняв спадщину в частині земельної ділянки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. 
Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 08 жовтня 2018 року у справі № 151/532/18 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Бондурівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . 
Згідно з відповіддю, наданою ОСОБА_1 05 червня 2018 року за № 567/01-16 приватним нотаріусом Чечельницького районного нотаріального округу Вінницької області Мілько А. М., після смерті ОСОБА_3 видати свідоцтво про право на спадщину на автомобіль Volkswagen Transporter, 1999 року випуску, на ім`я ОСОБА_1 неможливо, оскільки ним не надано документів, що підтверджують належність майна спадкодавцеві ОСОБА_3 . Для вирішення питання спадкування автомобіля ОСОБА_1 запропоновано звернутися до суду (а. с. 22).
Позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за захистом своїх прав.
Таким чином, посилання у касаційній скарзі на те, що судом апеляційної інстанції не врахований висновок у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 2-6322/04 (провадження № 61-29037св18), у постанові Великої Палати  Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, (провадження          № 14-96цс18) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), не заслуговують на увагу, оскільки у справах встановлені різні фактичні обставини.
Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком   судів попередніх інстанцій стосовно установлених обставин справи, містять посилання на факти, які були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. У силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                           І. А. Воробйова 

                                                                                       Г. В. Коломієць 

                                                                                        Р. А. Лідовець  

                                                                                        Ю. В. Черняк