ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/942/21 Справа № 202/714/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року                
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
при секретарі         -        Кравченко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , 
на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 вересня 2020 року
по справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом призначення повторної судово-психіатричної експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: П`ята дніпровська державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту та визнання недійсним договору дарування,- 

ВСТАНОВИЛА:
В лютому 2018 року до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: П`ята дніпровська державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту та визнання недійсним договору дарування.
Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 вересня 2020 року в задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 про забезпечення доказів шляхом призначення повторної судово-психіатричної експертизи по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: П`ята дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту та визнання недійсним договору дарування – відмовлено. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить скасувати ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 вересня 2020 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 вересня 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_2  звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_1 , третя особа: П`ята дніпровська державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту та визнання недійсним договору дарування.
Ухвалами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2018 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів від П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори, Комунального закладу «Дніпровська клінічна психіатрична лікарня «Дніпровської обласної ради», Комунального закладу «Дніпровська міська поліклініка №1» .
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2018 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів від Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня №1 Дніпровської обласної ради».
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року за клопотанням представника позивача була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза. Провадження у справі було призупинено на час проведення експертизи.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року поновлено провадження у справі у зв`язку з поверненням справи без виконання призначеної експертизи.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2019 року закрито підготовче судове засідання.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів по справі.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року за клопотанням представника позивача була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза. Провадження у справі було призупинено на час проведення експертизи.
21.05.2020 року цивільна справа була повернена до суду з висновком судово-психіатричного експерта №5.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2020 року провадження у справі було поновлено.
Справа розглядалась по суті та були допитані свідки.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2020 року в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення повторної судово-психіатричної експертизи по справі - відмовлено, суд не знайшов підстав, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку судової експертизи чи суперечливість його іншим матеріалам справи.
08 вересня 2020 року до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про призначення повторної судово-психіатричної експертизи.
В обґрунтування свого клопотання останній зазначає, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: П`ята дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту та визнання недійсним договору дарування. В ході розгляду справи було проведено посмертну судово-психіатричну експертизу. Вважає висновок судово-психіатричної експертизи необґрунтованим та таким, що суперечить іншим матеріалам справи. Так представником позивача був наданий суду недопустимий доказ, а саме медична картка з КЗ «Дніпровська поліклініка №4» ОСОБА_4 , начебто видана Комунальним закладом «Дніпропетровська міська поліклініка №4» Дніпропетровської обласної ради. Згідно з відповіддю КЗ «Дніпропетровська міська поліклініка №4» від 28.05.2019 року за №381 на його адвокатський запит вказано, що в медичному закладі відсутня медична карта амбулаторного хворого ОСОБА_4 ; листки непрацездатності він не отримував, рентгенологічних обстежень не проходив, наркотичні та психотропні засоби йому лікарями не призначалися; адреса реєстрації ОСОБА_4 не входить до зони обслуговування зазначеного закладу; зі слів доньки ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), медична картка її батька була передана нею, згідно запиту до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. На підставі зазначеної медичної карти була проведена посмертна судово-психіатрична експертиза. Вважає, що висновок судово-психіатричної експертизи не відповідає вимогам ст.ст.102,107,113 ЦПК України та містить відомості, які відсутні в матеріалах справи, а саме під час дослідження експерти досліджували документи, які не надавалися їм судом та експерти, в свою чергу, клопотання про витребування таких доказів до суду не заявляли. Так судом було надано дві медичні карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 , в той час, як було досліджено три медичні карти.
Висновок судово-психіатричного експерта не відповідає вимогам ст. 225 ЦК України та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень. Так експертна комісія сформулювала відповідь на задані судом питання на свій розсуд і навіть, у наданому висновку не міститься чіткого ствердження про неможливість померлого усвідомлювати значення своїх дій або неможливість керувати ними в момент підписання оскаржуваного заповіту та договору дарування. Експертами фактично не надано відповіді про психічний стан ОСОБА_4 в момент укладання договору дарування та складання заповіту.
Вважає висновок судово-психіатричного експерта №5 незаконним, а тому є об`єктивна необхідність в проведені повторної експертизи. Просив суд: поновити процесуальний строк на подання заяви про забезпечення доказів шляхом призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи; визнати необґрунтованим висновок судово-психіатричного експерта №5 від 16.01.2020 року; призначити у справі повторну посмертну судово-психіатричну експертизу у відношенні ОСОБА_4 , який мешкав в АДРЕСА_1 ; виключити медичну картку №__ амбулаторного хворого ОСОБА_4 , яка начебто, видана Комунальним закладом «Дніпропетровська міська поліклініка №4» Дніпровської обласної ради з переліку для проведення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи. На вирішення якої просив поставити наступне питання: чи міг ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, під час укладання 03.03.2017 року Договору дарування серія та номер:1-94 та складання 03.03.2017 року заповіту ?
Проведення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи у відношенні ОСОБА_4 – просив доручити Державній установі «Науково-дослідний інститут психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», місцезнаходження, вул. Кирилівська, буд.103, м. Київ, 04080, ЄДРПОУ - 04803492.
Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Згідно ст. 105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.
Порядок проведення судово-психіатричної експертизи, затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 травня 2018 року №865, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 червня 2018 року за №719/32171.
Предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
Об`єктами експертизи є: матеріали цивільної справи, медична документація, аудіовізуальні матеріали та інша інформація про психічний стан особи, відповідно якої проводиться експертиза.
Висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. ( ч.1 та ч.2 ст.102 Цивільного процесуального кодексу України).
У відповідності до ч.2 ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).
Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року з подальшими змінами «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» передбачено, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.
Як вбачається з матеріалів справи, експертне дослідження проведене відповідно до Закону України «Про судову експертизу» кваліфікованими судовими експертами, ОСОБА_5 стаж роботи якого 37 років; ОСОБА_6 стаж роботи якої 26 років, ОСОБА_7 стаж роботи якої 6 років, які мають відповідну кваліфікацію та внесені до реєстру атестованих судових експертів.
Висновок судово-психіатричного експерта №5 від 16.01.2020 року містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані висновки з поставлених запитань.
Представником заявника повторно подано заяву про призначення повторної судово-психіатричної експертизи, яка вже була предметом судового розгляду в судовому засіданні 16 липня 2020 року, та є тотожною, що свідчить про зловживання правами з боку відповідача.
Відмовляючи у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про призначення повторної судово-психіатричної експертизи, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для призначення повторної експертизи, оскільки доводи зазначені представником відповідача носять оціночний характер та не спростовують складений висновок.
Доводи апеляційної скарги, що висновок судово-психіатричного експерта є необґрунтованим та не відповідає вимогам ст. 225 ЦК України та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, досліджень та науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначеного апелянтом не надано.
Крім того, апелянт не позбавлений у разі виявлення недоліків у проведенні експертизи посилатися на них при наданні своїх заперечень з урахуванням того, що висновки експертизи, у тому числі судово-психіатричної (посмертної), оцінюються з урахуванням положень ст. 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-
       
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 вересня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича 

М.Ю.Петешенкова