ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3583/21 Справа № 209/2377/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 рокуколегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

               головуючого - судді Демченко Е.Л.
               суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 грудня 2020 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а:

       У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.
       Вказував, що з ОСОБА_2 він перебував у шлюбі з 17 травня 2008 року по 15 листопада 2010 року. Від шлюбу у них народився син – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого за рішенням суду з нього були стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 
       Зазначав, що в подальшому він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , який тривав з 2010 року по 2019 рік. Від шлюбу народилась донька – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої за судовим наказом з нього стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, з 07 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.         Зазначає, що оскільки з нього стягується 1/2 частина його доходів, замість визначеною законом 1/3, він перебуває у скрутному становищі, тому просить зменшити розмір аліментів на дітей.
       Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд: змінити розмір аліментів, призначених за рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 13 жовтня 2008 року, по цивільній справі 2-1576/2008 про стягнення з нього на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшивши їх розмір з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання чинності рішенням та до досягнення сином повноліття; змінити розмір аліментів, призначених за судовим наказом Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 24 жовтня 2019 року по цивільній справі 209/3341/19 про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зменшивши їх розмір з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) до 1/6 часини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання чинності рішенням та до досягнення донькою повноліття.
       Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задоволено частково.
       Зменшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно наказу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 24 жовтня 2019 року з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
       В іншій частині позову відмовлено.
        ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим у справі обставинам, порушення норм матеріального права просив скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що на час розгляду справи місцевим судом сума його заборгованості за аліментами складала лише 848,21 грн.; розмір аліментів на двох дітей складає 1/2 від усіх доходів боржника, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище; рішення місцевого суду є дискримінаційним по відношенню до другої дитини; матеріальне становище платника аліментів змінилось.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, вона підлягає розгляду в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині з наступних підстав.
       Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.
       Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повному обсязі, з огляду на таке.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивач з відповідачем ОСОБА_10 мають сина – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 жовтня 2008 року (а.с.11).
       Позивач визнаний винним у здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та йому призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, звільнений від основного виду покарання із застосуванням 1 року випробування, що підтверджується копією вироку Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2012 року (а.с.29).
        ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача та ОСОБА_3 народилась донька – ОСОБА_5 , на утримання якої з позивача стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 07 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копіями свідоцтва про народження, актовий запис № 927, судового наказу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 24 жовтня 2019 року (а.с10,12).
       Задовольняючи позовну заяву частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач періодично проживає з відповідачем ОСОБА_3 та забезпечує дитину одягом, сплачує кошти за її навчання у школі та її тренування, ОСОБА_3 позов визнала, не заперечувала щодо зменшення розміру стягнутих аліментів з 1/4 до 1/6 частини, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених у ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, є підстави для задоволення позовних вимог у цій частині. 
       Відмовляючи у задоволенні позову щодо зменшення аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_10 на утримання сина ОСОБА_11 , місцевий суд виходив з того, що позивач має заборгованість по аліментам, був притягнутий до кримінальної відповідальності за несплату аліментів, активної участі у житті дитини не приймає, не спілкується з сином, належних доказів, які б свідчили про погіршення стану здоров`я не надав, немає підстав, відповідно до положень ст.192 СК України, для зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині вирішення судом першої інстанції вимоги про зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на утримання сина ОСОБА_7 , зважаючи на наступне.
       Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
       За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
       Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
       В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
       Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
       Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
       Таким чином, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов. 
       Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову щодо зменшення аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_10 на утримання сина ОСОБА_7 , не врахував, що з огляду на зміну матеріального стану позивача у зв`язку з перебуванням у нього на утриманні ще однієї дитини — ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є всі підстави для застосування ст.192 СК України та зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки наявність ще однієї дитини та необхідність її утримання, безпосередньо вплинула на матеріальне становище позивача, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню в частині відмови в зменшенні розміру аліментів, що стягуються на утримання сина позивача - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення вказаної вимоги.
       У зв`язку зі зміною розміру аліментів, що стягуються на утримання сина позивача - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий лист, виданий на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 жовтня 2008 року за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає відкликанню з виконання з органу виконавчої служби.
       Керуючись ст.ст.374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

       Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 грудня 2020 року скасувати в частині відмови в зменшенні розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

       Зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 жовтня 2008 року з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

       Виконавчий лист про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої дитини — сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, виданий на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 жовтня 2008 року (справа №2-1576/2008), відкликати з органу виконавчої служби. 

       В решті рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 грудня 2020 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 12 березня 2021 року.

               Головуючий:                                                Демченко Е.Л.

               Судді:                                                        Куценко Т.Р.

                                                                               Макаров М.О.