Дата документу  Справа № 334/6348/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 334/6348/20                                  Головуючий в 1 інст. Ісаков Д.О.
Провадження №33/807/81/21                                                  Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року                         місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника - адвоката Александрова  О.О. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1  за апеляційною скаргою  останнього на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03 грудня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.
Згідно з постановою суду, 11 жовтня 2020 року о 20 -30 годині ОСОБА_1 керував автомобілем DAF ХF 95.430, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Руставі, буд.7 в м.Запоріжжя, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку у лікаря - нарколога у медичному закладі та підтверджується висновком №5069, результат – 2,88%. Від керування транспортним засобом водій ОСОБА_1 відсторонений шляхом передачі керування тверезому водію. Про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) ПДВ України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, вказану постанову суду скасувати та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що в супереч вимогам чинного законодавства, його жодного разу не повідомили про дату та час розгляду судом справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Отже, у нього не було можливості надати до суду заперечення на протокол про адміністративне правопорушення.
В протоколі про адміністративне правопорушення від 11 жовтня 2020 року працівник поліції зазначає, що він (апелянт) нібито керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проте, зазначене не відповідає дійсності.
Чекаючи свого керівника, він дійсно вжив алкогольний напій. Але вже не керував і не намагався вжити дії по керуванню транспортним засобом.
У зв`язку з підвищенням тону їхньої розмови, виниклої особистої неприязні, його керівник викликав працівників поліції для можливого певного впливу на нього (апелянта).
Він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції явно перевищили свої повноваження та бездоказово зазначили в протоколі що він нібито «керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння». Тобто, працівники поліції умисно зазначили в протоколі завідомо недійсну інформацію.
Жодний файл з відеодоказами, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, не містить будь-якого моменту керування ним транспортним засобом або його зупинення в процесі керуванням транспортним засобом.

Заявлене  ОСОБА_1  клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки, згідно з матеріалами справи, копія постанови суду  ОСОБА_1  не направлялась та була отримана захисником - адвокатом Александровим О.О. в суді 22 грудня 2020 року. Вже 24 грудня 2020 року  ОСОБА_1   направлено до суду поштою апеляційну скаргу, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку  ОСОБА_1   не вбачається. Оскільки доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду. 
Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Александрова О.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №147842 від 11 жовтня 2020 року, згідно з яким  ОСОБА_1  у зазначений час керував транспортним засобом DAF ХF 95.430, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Зі змістом протоколу  ОСОБА_1  ознайомлений, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв; від пояснень та підпису у зазначеному протоколі та отриманні його копії відмовився; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно з яким у  ОСОБА_1  були виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки відмовився в присутності двох свідків; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 жовтня 2020 року в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР;  огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в медичному закладі  КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР та згідно з висновком лікаря №5069 від 11 жовтня 2020 року,  ОСОБА_1  перебував у стані алкогольного сп`яніння;  письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від 11 жовтня 2020 року, згідно з якими,  ОСОБА_1  працівниками поліції, у зв`язку із наявністю в останнього ознак алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Alkotest Drager 6820», останній відмовився від проходження такого огляду на місці та виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі; поясненнями свідка ОСОБА_4 , який викликав працівників поліції та підтвердив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння; DVD-диском з відеозаписом.
Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту працівника поліції Степанової Г.К., в якому зафіксовано, що 11  жовтня 2020 року під час несення служби з ОПП в м.Запоріжжя на маршруті патрулювання №101 спільно з лейтенантом поліції Шведенко М.М. та капралом  ОСОБА_5  о 20-45 годині отримали виклик зі служби «102» про те, що по вул.Руставі затримали водія, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. По вул.Руставі навпроти буд.7 виявлено заявника  гр.  ОСОБА_4 , який пояснив, що був свідком того, як водій  ОСОБА_1  керував транспортним засобом DAF ХF 95.430, державний номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, також, що він затримав водія до приїзду поліції. ОСОБА_1 чітко пояснити свої дії не міг, спочатку казав, що проходив повз, потім, що спав у салоні авто, свою провину заперечував. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Alkotest Drager» на місці ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, забажав пройти огляд у медичному закладі. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря-нарколога в медичному закладі, результат -2,88%. Водія відсторонено від керування транспортного засобу, про повторність попереджено, керування транспортного засобу передано тверезому водію. Стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, тимчасово вилучено посвідчення водія, видано ТД, зібрано матеріали справи.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що  ОСОБА_1  вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах. 
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.
Так, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції  ОСОБА_1  зазначив, що на момент події він працював водієм АБ «Транс», керівником якої був ОСОБА_4 . Працював в той день, був завантажений міддю, мав їхати до м.Київ. Він посварився з ОСОБА_4 та пішов до «АТБ», де купив горілку «Хлібний дар» та випив у автомобілі. Потім приїхав ОСОБА_4 , а через деякий час приїхали працівники поліції. ОСОБА_4 змусив його віддати водійське посвідчення. Спочатку він відмовлявся віддавати, але ОСОБА_4 пригрозив, що якщо він не віддасть посвідчення, той напише заяву про угон автомобіля. Він вимушений був віддати посвідчення. Поліцейські повезли його до лікарні. Його оглядав лікар за допомогою спеціального технічного приладу «Alkotest Drager». Він проходив огляд як на місці, так і в лікарні. В обох випадках підтвердився стан сп`яніння, чого він не заперечує, але наполягає на тому, що не керував автомобілем.
ОСОБА_1  заперечує той факт, що брав участь при розгляді справи судом першої інстанції та надавав пояснення, вказує, що його жодного разу не повідомили про дату та час розгляду судом по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
З цього приводу суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, суд першої інстанції не посилався в оскаржуваній постанові на пояснення  ОСОБА_1  як на доказ вини останнього. 
В свою чергу, доказів, що містяться в матеріалах справи, які є належними та допустимими, достатньо для висновку про винуватість  ОСОБА_1  в інкримінованому йому правопорушенні. 
Крім того, виходячи з системного аналізу положень законодавства про адміністративні правопорушення, навіть якщо справу розглянуто судом у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, це не є безумовною підставою для скасування прийнятої в справі постанови суду. 
При апеляційному розгляді  ОСОБА_1  мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, в тому числі і право на захист, проте, висновки суду, викладені в постанові, стороною захисту не спростовані. 
Доводи апелянта про те, що в справі відсутні докази керування  ним транспортним засобом, є безпідставними, оскільки вказаний факт підтверджується сукупністю доданих до протоколу доказів, зокрема: поясненнями свідка  ОСОБА_4 , згідно з якими, приблизно о 20:30 годині в м.Запоріжжя по вул.Руставі навпроти буд.7 останній  бачив як водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом DAF ХF 95.430, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. У той час, коли вказаний водій керував авто, він перебував один у салоні, за кермом. Він дізнався про те, що  ОСОБА_1 може перебувати за кермом у стані сп`яніння, оскільки раніше останній з ним розмовляв по мобільному телефону та казав куди їде.
Ставити під сумнів достовірність пояснень вказаного свідка жодних підстав не вбачається, з огляду і на те, що ці пояснення узгоджуються з іншими доказами. 
Те, що безпосередньо поліцейські не бачили як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не свідчить про недостовірність відомостей, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та пояснюється тим, що згідно із матеріалами справи, поліцейські приїхали на місце події за викликом вже після того, як ОСОБА_1 зупинив транспортний засіб.
Посилання апелянта на те, що на відеозаписі не зафіксовано сам факт керування ним автомобілем, правильності висновків суду не спростовують, оскільки вказаний факт, як зазначено вище, підтверджується сукупністю досліджених доказів, в т.ч. показаннями свідка ОСОБА_4 .
Наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння ніким не оспорюється та підтверджується матеріалами справи, отже, у поліцейських були всі підстави для направлення останнього на відповідний огляд. 
Ознаки сп`яніння, які були встановлені у  ОСОБА_1 поліцейськими, зазначені не тільки в протоколі, а й у поясненнях свідків, у доданому до протоколу Акті огляду, який  ОСОБА_1 відмовився підписувати, та у направленні на огляд, які складені із дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Огляд на стан сп`яніння  проводився у встановленому законом порядку  в медичному закладі  КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, та згідно з висновком лікаря №5069 від 11 жовтня 2020 року,  ОСОБА_1  перебував в стані алкогольного сп`яніння. 
Доводи ОСОБА_1 при апеляційному розгляді про те, що він проходив огляд на стан сп`яніння в тому числі і на місці зупинки транспортного засобу, суперечать матеріалам справи. 
При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.
Залучення свідків при проходженні особою огляду на стан сп`яніння в медичному закладі законом не передбачено. 
Твердження ОСОБА_1 про те, що він вжив алкогольний напій вже після зупинки транспортного засобу, є непереконливими, оскільки нічим не підтверджені та суперечать наявним в справі доказам. 
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу вищевказаного адміністративного правопорушення.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови  Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03 грудня 2020 року.
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову  Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03 грудня 2020 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева