П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/7322/20	

Категорія:111020300          Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 15.10.2020 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2020 року Головне управління (далі – ГУ) ДПС в Одеській області звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця (далі – ФОП) ОСОБА_1 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суму заборгованості:
-          по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 8 961,85 грн. на бюджетний рахунок UA368999980333159341000015448, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 37907783, КБК 11010500, отримувач коштів УДКСУ в Тарутинському р-н/11010500; 
-          по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 155 482,50 грн. на бюджетний рахунок UA608999980313010029000015447, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 37907783, КБК 14010100, отримувач коштів УДКСУ в Тарутинському р-ні/14010100.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що станом на 17 липня 2020 року відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки про суми податкового боргу для стягнення в судовому порядку та інтегрованих карток платника (далі – ІКП), податкова заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед бюджетом загалом становить – 164 444,35 грн., а саме: по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 8 961,85 грн.; по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 155 482,50 грн.
Станом на час розгляду справи відзиву на позовну заяву від відповідача до суду першої інстанції не надходило.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року позов ГУ ДПС в Одеській області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 164 444,35 грн. – задоволено.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 суму заборгованості: по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 8 961,85 грн. на бюджетний рахунок UA368999980333159341000015448, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 37907783, КБК 11010500, отримувач коштів УДКСУ в Тарутинському р-ні/11010500; по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 155 482,50 грн. на бюджетний рахунок UA608999980313010029000015447, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 37907783, КБК 14010100, отримувач коштів УДКСУ в Тарутинському р-ні/14010100.
В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в частині стягнення заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 155 482,50 грн. в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги:
-          в якості доказів вручення платнику податків зазначених податкових повідомлень-рішень надано до суду фіскальний чек та повідомлення про вручення поштового відправлення. Наведені документи не містять в собі інформації яке саме з двох повідомлень-рішень, або обидва, були направлені контролюючим органом платнику податків, оскільки відсутній опис вкладеного до поштового відправлення. Також в ньому не зазначено, що саме було направлено ОСОБА_1 . На жодному з повідомлень-рішень не проставлено працівником податкового органу дати їх надсилання (вручення), що позбавляло суд першої інстанції можливості встановити початок і кінець десятиденного строку для узгодження податкових зобов`язань та встановити день, з якого виник податковий борг у платника податків;
-          не було надано до суду першої інстанції та відповідно досліджено доказів вручення (надіслання) ОСОБА_1 податкової вимоги від 27 грудня 2018 року №20187-52, оскільки відсутнє в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання адресатом, або з відміткою працівника пошти про неможливість вручення;
-          поза увагою суду першої інстанції залишились норми п.95.2 ст. 95 ПК України, що стягнення коштів платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги, яка надсилається (вручається) платнику податків в порядку, передбаченому для податкових повідомлень-рішень. Внаслідок недотримання судом вищевказаних норм матеріального права було задоволено позов за відсутності в ГУ ДПС в Одеській області права на звернення до суду.
Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції:
Згідно з розрахунком податкового боргу, довідки про податкову заборгованість, інтегрованої картки платника, у ФОП ОСОБА_1 наявний податковий борг в загальному розмірі 164 444,35 грн.
Заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, виникла в результаті нарахування по податковій декларації №9332545470 від 22 січня 2020 року на загальну суму 8 961,85 грн. (основний платіж).
Заборгованість по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) виникла в результаті проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої було складено акт №2039/15-32-13-04-2484201094 від 21 вересня 2018 року, за наслідком якої були винесені податкові повідомлення-рішення №0449781304 від 29 жовтня 2018 року на загальну суму 155 312,50 грн. (124 250,00 грн. – основний платіж, 31 062,50 грн. – штрафна санкція), №0449791304 від 29 жовтня 2018 року на загальну суму 170,00 грн. (штрафна санкція).
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час розгляду справи у суду відсутні відомості про сплату відповідачем податкового боргу в загальному розмірі 164 444,35 грн.
Оскільки, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а саме в частині стягнення заборгованості по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 155 482,50 грн. 
Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції у вищевказаній частині правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, п.п.14.1.175 п.14.1 ст. 14, п.15.1 ст. 15, пп.пп.16.1.3-16.1.4 п.16.1 ст. 16, пп.20.1.34 п. 20.1 ст. 20, п.п.36.1, 36.5 ст. 36, п.п.42.2, 42.5 ст. 42, п.п.59.1, 59.5 ст. 59, п.п.95.1, 95.3 ст. 95 ПК України, які регулюють спірні правовідносини.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно до пп.пп.16.1.3-16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п.36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до п.57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп.54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до п.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п.п.42.2, 42.5 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п.42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що податкові повідомлення-рішення №0449781304 та №0449791304 від 29 жовтня 2018 року було направлено рекомендованим листом на адресу ФОП ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_1 , 30 жовтня 2018 року, та отримано було відповідачем 31 жовтня 2018 року (зворотна сторона а.с.25).
Отже, сума податкових зобов`язань, визначена у податкових повідомленнях-рішеннях №0449781304 та №0449791304 від 29 жовтня 2018 року є узгодженою.
Таким чином, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на те, що неможливо встановити початок і кінець десятиденного строку для узгодження податкових зобов`язань та встановити день, з якого виник податковий борг, оскільки податкові повідомлення-рішення були направленні на адресу відповідача рекомендованим повідомленням 31 жовтня 2018 року.
Згідно з п.59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Відповідно до п.59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
На виконання вищезазначених вимог ПК України 27 грудня 2018 року ГУ ДФС в Одеській області винесено податкову вимогу форми "Ф" №20187-52 на загальну суму податкового боргу за узгодженим податковим зобов`язанням у розмірі 155 482,50 грн.
Колегія суддів зазначає, що корінець податкової вимоги форми "Ф" від 27 грудня 2018 року №20187-52 на загальну суму 155 312,50 грн. (124 250,00 грн. – основний платіж, 31 062,50 грн. – штрафна санкція) було направлено рекомендованим листом на адресу ФОП ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_1 .
Відповідачем вищезазначений корінець податкової вимоги не було отримано, оскільки рекомендований лист повернувся на адресу контролюючого органу 21 лютого 2019 року з приміткою "за закінченням строку зберігання" (а.с.54).
Колегія суддів констатує, що з урахуванням вказаних вище обставин у справі, та з урахуванням вимог п.п.42.2, 42.5 ст. 42 ПК України, податкова вимога вважається врученою.
Доказів оскарження позивачем податкових повідомлень-рішень №№0449781304, №0449791304 від 29 жовтня 2018 року та вимоги форми "Ф" від 27 грудня 2018 року №20187-52 матеріали справи не містять.
Крім того, відповідно до пп.20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не сплачено податковий борг, а отже наявні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з ФОП ОСОБА_1 суму заборгованості по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 155 482,50 грн. 
Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, а факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи, обставинами та вищезазначеними нормами законодавства, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.
Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 16 березня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.