ПОСТАНОВА 
Іменем України

10 лютого 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 388/1021/19
провадження № 22-ц/4809/448/21 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,
за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 жовтня 2020 року у складі судді Степанова С.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. 
В обґрунтування позову зазначав, що 01 червня 2018 року відповідачем отримано від нього грошові кошти в сумі 74560,00 гривень, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою від 01.06.2018. Як вказано в даній розписці, відповідач отримуючи грошові кошти, діяв в межах повноважень наданих йому довіреністю № 22 від 01.06.2018 в інтересах ОСОБА_3 . Також в розписці зазначено про те, що грошові кошти отримані «в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер 3521987800:02:000:0365 площею 7,7 га, розташованої на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області». 
Відповідно до тексту довіреності, яка посвідчена сільським головою Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області Тихою Л.Г., ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси з будь-яких питань стосовно оформлення усіх необхідних документів для одержання права власності та користування на земельну ділянку (пай) площею 7,7 га кадастровий номер 3521987800:02:000:0365. Вказаною довіреністю ОСОБА_3 не уповноважував ОСОБА_2 укладати правочини щодо передачі в оренду третім особам належну ОСОБА_3 вказану земельну ділянку. Також, даною довіреністю не передбачено повноважень ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 отримувати орендну плату по вже укладеному договору оренди землі. 
Позивач зауважив, що жодних орендних відносин стосовно вказаної земельної ділянки між ним та ОСОБА_2 або навіть ОСОБА_3 не існує та не існувало. 
Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що грошові кошти в сумі 74 560,00 гривень отримані від нього саме особисто відповідачем не на виконання повноважень наданих ОСОБА_3 і не в його інтересах та без відповідної правової підстави, при відсутності укладеного договору оренди землі. 
Позивач зазначав, що на адресу відповідача 26.06.2019 ним була направлена письмова вимога про повернення протягом семи днів отриманих грошових коштів в сумі 74 560 гривень. До цього часу грошові кошти відповідачем не повернуті, відповідь на вимогу не надана, тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 жовтня 2020 року позов задоволено.
Задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що на момент складання розписки 01 червня 2018 року і в подальшому між позивачем, відповідачем, третьою особою не було укладено договору оренди землі, а тому відсутні підстави для отримання орендної плати, яка обумовлюється вказаною розпискою. 
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги 
       Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим.
В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що 20.04.2007 між ВАТ «Новогородківський Райагрохім» в особі директора Пасічного А.М. та ОСОБА_3 , який є по справі третьою особою, було укладено договір оренди землі, яка належить на праві власності ОСОБА_3 , державний акт №ІІ-КР № 007266, що розташована на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області строком на 10 років. 
ОСОБА_2 вказував, що третя особа по справі ОСОБА_3 є рідним братом його дружини, з ним разом вони є одноосібниками, обробляють свої земельні паї самостійно. Перед закінченням строку договору, орендарю було повідомлено про намір не продовжувати договір оренди, так як орендодавець ОСОБА_3 буде самостійно обробляти свою земельну ділянку, але добровільно ОСОБА_1 земельну ділянку не звільняв, а навпаки восени після отримання повідомлення про припинення дії договору оренди землі провів польові роботи і самовільно посіяв там озиму пшеницю. 
Відповідач зазначав, що він разом з ОСОБА_3 викликали працівників земельного відділу для виділення земельної ділянки в натурі про, що попередили орендаря. На час проведення виділення землі в натурі земельна ділянка була вже засіяна озимою пшеницею. Так як орендар не звернув увагу на те, що орендодавець ОСОБА_3 не має наміру продовжувати договір оренди і розпорядився земельною ділянкою на свій розсуд, йому було запропоновано піти на компроміс щоб було вигідно для обох сторін. Останній запропонував надити іншу рівнозначну за площею земельну ділянку по весні, щоб не пошкоджувати посіви озимої пшениці. Весною ситуація не змінилась, земельної ділянки позивач не виділив, він запропонував сплатити кошти за користування земельною ділянкою.
Відповідач пояснив, що 01.06.2018 ОСОБА_3 надав йому довіреність, видану Суходільською сільською радою на оформлення усіх необхідних документів для одержання права власності та користування на земельну ділянку (пай) площею 7,77 га, кадастровий номер 3521987800:02:000:0365, що розташована на території Суходільської сільської ради в селі Суходільське Долинського району Кіровоградської області, так як сам не в змозі через відсутність транспортних засобів часто їздити до бувшого орендаря, який постійно намагається уникати зустрічей і вирішувати питання використання земельної ділянки добровільно. 
01.06.2018, згідно цієї довіреності, він отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 74560 грн в рахунок компенсації за користування земельною ділянкою.
ОСОБА_2 зауважив, що суд першої інстанції не врахував ті обставини, що ОСОБА_3 підтвердив в судовому засіданні факт отримання коштів від ОСОБА_1 , які він (відповідач) йому передав. Отже, кошти в сумі 74560 грн. фактично через довірену особу були отримані не ним (відповідачем), а третьою особою.
З урахуванням вказаних вище обставин вважає, що позов про стягнення з нього безпідставно отриманих коштів не обґрунтований та підлягає залишенню без задоволення. Судом першої інстанції з урахуванням вищевказаного не взято до уваги обставини на виконання позивачем вимог пунктів 2 та 4 частини 3 ст. 175 ЦПК України, які виразились у заявлені позовних вимог до неналежного відповідача, що є підставою у залишенні позову без розгляду.
Він повинен приймати участь у справі не як відповідач, а як третя особа, оскільки кошти, отриманні від позивача за довіреністю, передав за належністю власнику земельної ділянки - ОСОБА_3 , а отже не може відповідати за позовом.
Кошти в сумі 74560 грн. передані ВАТ «Новогородківський Райагрохім», в особі директора Пасічного А.М., для ОСОБА_3 через представника за довіреністю були коштами компенсації за самовільне використання земельної ділянки № 3521987800:02:000:0365. 
Вважає, що судом першої інстанції не вірно визначено характер спірних правовідносин, що вплинуло на повноту, об`єктивність та законність прийнятого рішення.
Відповідач просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволені апеляційної скарги. Зазначив, що грошові кошти в сумі 74 560,00 грн. отримані від нього саме особисто відповідачем, та не на виконання повноважень наданих ОСОБА_3 і не в його інтересах, та без відповідної правової підстави, при відсутності укладеного договору оренди землі. Наступні дії відповідача щодо розпорядження отриманими грошовими коштами не впливають на характер правовідносин, які виникли саме між ним та відповідачем.
Вважає, що судом першої інстанції в повній мірі з`ясовані обставини, що мають значення для справи, судом першої інстанції правильно кваліфіковано правовідносини, які виникли між сторонами, відповідно, належним відповідачем по справі є саме ОСОБА_2 , а не особа, якій він віддав грошові кошти.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
Згідно копії розписки від 01.06.2018 слідує, що ОСОБА_2 діючи в межах довіреності № 22 від 01.06.2018 в інтересах ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 74560 грн. в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою (а.с.9).
Згідно копії довіреності від 01.06.2018, посвідченої сільським головою Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, зареєстрованої в реєстрі за № 22 слідує, що ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2 бути його представником, щодо належної йому земельної ділянки.(а.с.10)
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 175022097 від 24.07.2019, Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 24.07.2019 слідує, що земельна ділянка належить ОСОБА_3 (а.с.11-12).
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Представник позивача просив залишити рішення районного суду без змін.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами не було укладено договору оренди землі і зазначені обставини не спростовані належними і достатніми доказами, а відтак кошти набуті ним підлягають поверненню відповідачем.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на наступне. 
Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).
Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки (стаття 50 ЦПК України).
Згідно з частиною першою, другою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Цивільно-процесуальним кодексом України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Натомість предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Судом першої інстанції встановлено, що 01.06.2018 ОСОБА_2 діючи в межах довіреності № 22 від 01.06.2018 в інтересах ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 74560 грн в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою.
Разом з тим, як убачається із показів ОСОБА_3 , наданих ним в судовому засіданні, він отримав зазначені кошти від ОСОБА_1 , які йому передав ОСОБА_2 згідно розписки від 01.06.2018.
Відтак, набувачем спірного майна, а саме грошей в розмірі 74560 грн, як це і було передбачено розпискою, наданою ОСОБА_2 ОСОБА_1 , є ОСОБА_3 .
Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи справу, не вирішив питання про залучення  ОСОБА_3  відповідно до ст. 51 ЦПК України, як співвідповідача.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу не може усунути допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, оскільки не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження.
При цьому суд апеляційної інстанції не входить в оцінку доводів вимог позовної заяви так, як вони стосуються майнового права ОСОБА_3 , який не був залученим до участі в справі як співвідповідач.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За таких обставин,  у зв`язку із порушенням процесуального права, судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, встановлених п.п. 2,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.  
Щодо судових витрат
У зв?язку з відмовою в задоволенні позову, відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають до стягнення понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної в сумі 1204 грн. 50 коп. 
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 жовтня 2020 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволення позову ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 1204,50 грн в рахунок компенсації понесених судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 15 лютого 2021 року.

Головуючий суддя                                                                А.М. Головань

Судді                                                                                        О.Л. Карпенко

                                                                                       С.І. Мурашко