ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/3573/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Дасюка Віктора Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення, скасування пункту рішення та зобов`язання вчинити певні дії

                                                  В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, яким просив:
- визнати протиправним рішення Міністерства оборони України у формі пункту 16 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №122 від 13.09.2019;
- скасувати пункт 16 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №122 від 13.09.2019;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву з документами ОСОБА_1 , подану про виплату одноразової грошової допомоги та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.11.2016 органами МСЕК йому встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії (Демократична Республіка Афганістан), що надає право на отримання одноразової грошової допомоги. Однак, спірним рішенням відповідач відмовив у призначенні та виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги у зв`язку з: неподанням позивачем довідки органів МСЕК про первинне встановлення інвалідності; неподанням документу, що свідчить про причини та обставини поранення; неподанням копії військового квитка; поданням заяви про призначення допомоги за спливом трьох років з дня виникнення такого права.
Позивач вважає підстави відмови неправомірними та зазначає, що його право на отримання одноразової грошової допомоги підтверджено рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій у справі №810/3556/18, якими встановлено, що чинним законодавством не визначено обов`язку особи надавати уповноваженому органу копію військового квитка та первинної довідки органів МСЕК про встановлення інвалідності. Цими ж рішеннями було встановлено, що вперше позивач звернувся за виплатою одноразової грошової допомоги 29.06.2017, тобто в межах трирічного строку з дня виникнення права на допомогу, у зв`язку з чим твердження відповідача про протилежне позивач вважає безпідставними.
Щодо ненадання документа про обставини поранення позивач зауважує, що перелік документів, які можуть підтверджувати обставини поранення колишнього військовослужбовця, не є вичерпним, і такими документами, у даному випадку, є протокол Центральної військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку поранення, а також судові рішення у справі №810/3556/18, якими підтверджено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 р. у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що вимога Міністерства оборони України щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Апеляційну скаргу доводами аналогічними позовній заяві, зокрема, зауважено, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги підтверджено протоколом Центральної військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку поранення, а також судовим рішенням у справі №810/3556/18.
Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримано висновки суду першої інстанції. 
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, з урахуванням посилань скаржника у апеляційній скарзі на незаконність рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 проходив службу в лавах Збройних Сил з 10.10.1984 по 03.11.1986 та брав участь в період бойових дій у складі діючої армії на території Демократичної Республіки Афганістан з 09.02.1985 по 30.08.1986.
З листопада 2016 року позивач є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 23 листопада 2016 року, виданого Управлінням соціального захисту населення Вишгородської райдержадміністрації у Київській області.
З довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0514529 від 22.11.2016 вбачається, що позивачу було встановлено інвалідність ІІІ групи з листопада 2016 року, причиною інвалідності є поранення та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №52 від 17.01.2011 встановлено, що поранення (контузія) та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
29.06.2017 позивач звернувся до Київського обласного військкомату із заявою про призначення одноразової грошової допомоги.
В подальшому позивач, 21.09.2017 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа-Міністерство оборони України, про зобов`язання підготовити висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги та передати документи позивача на розгляд Міністерству оборони України.
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 30.11.2017 у справі №363/3789/17 адміністративний позов задоволено. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати на розгляд Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та заяву з документами позивача, подану для призначення одноразової грошової допомоги згідно п.7    Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499.
Листом від 13.04.2018 №2/5/627 ІНФОРМАЦІЯ_2 передав документи позивача на розгляд Міністерству оборони України.    
Листом від 07.06.2018 №248/3457 відповідач повідомив, що після опрацювання документів позивача встановлено відсутність військового квитка та первинної довідки органів МСЕК, внаслідок чого вони повернуті в Київський обласний військовий комісаріат для усунення недоліків.
Ці обставини встановлені судовими рішеннями у справі №810/3556/18, а тому відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України визнаються судом преюдиціальними та такими, що не потребуються повторного доказування. 
Більш того, ці обставини визнаються сторонами, що також є підставою для звільнення від доказування (ч.1 ст.78 КАС України).
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від  31 січня 2019 року у справі №810/3556/18, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2019 року, було, зокрема:
- визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви та документів позивача;
- зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до    Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"   та порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженого    Постановою Кабінета Міністрів України від 25.12.2013 №975, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На виконання цього рішення комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, на засіданні 13 вересня 2019 року було прийнято рішення, яке оформлено пунктом 16 протоколу №122, про відмову у призначенні позивачеві одноразової грошової допомоги.
Підставою для відмови стало:
- неподання позивачем довідки органів МСЕК про первинне встановлення інвалідності, що унеможливлює визначення дати виникнення права на допомогу; 
- неподання позивачем документу, що свідчить про причини та обставини поранення; 
- неподання позивачем копії військового квитка; 
- подання позивачем заяви про призначення допомоги 05.07.2019, тобто після спливу трьох років з дня виникнення такого права.
Не погоджуючись з правомірністю цього рішення, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання його протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.
Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі – Закон № 2232-ХІІ).
Крім того, спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ), постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок № 975), Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 «Про затвердження Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Порядок № 393).
Відповідно до ст. 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
З огляду на п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, – у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
При цьому, у відповідності до ст. 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Частиною 9 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання цієї статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (Порядок № 975).
Відповідно до пункту 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, – копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Із зазначених норм права вбачається, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16-2 Закону № 2011-XII.
Подання зазначених у п. 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.
При цьому, обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у ст. 16-4 Закону № 2011-XII, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.
Враховуючи вищевикладене, вимога відповідачів щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
У відповідності до п. 21.21 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі – Положення № 402) за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців – учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд військово-лікарськими комісіями з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з іншими документами, що підтверджують факт отримання поранення (контузії, травми або каліцтва), довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних військово-лікарських комісій для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).
Пунктом 21.3 зазначеного Положення визначено, що причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні військово-лікарські комісії; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, – штатні військово-лікарські комісії цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19. 
Згідно п. 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови військово-лікарських комісій про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
в) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, пов`язане з проходженням військової служби» – якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.
г) «Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» – якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (із змінами), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
Відповідно до п. 21.7 Положення № 402 постанова військово-лікарських комісій про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).
При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, військово-лікарськими комісіями можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п. 21.8 Положення № 402).
Таким чином, відсутність у абзаці 6 п. 11 Порядку № 975 вказівки про якийсь конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини поранення говорить про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.
Однак, відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами, що містять достовірні відомості про зазначені обставини.
Проте, подання до Міністерства оборони України відповідного рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у п. 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання. 
Аналогічні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі № 822/220/18 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковими для колегії суддів при розгляді даної справи.
Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499    затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузія, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі – Порядок №499).
Пунктом 2 Порядку №499 встановлено, що одноразова грошова допомога виплачується, зокрема, військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії,   травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час  проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається: для військовослужбовців строкової служби  -  за  максимальним посадовим окладом за першим тарифним розрядом, передбаченим для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, на день втрати працездатності, а звільнених із служби - на день звільнення.
Згідно з пунктом 3 Порядку №499 особи,  яким виплачується одноразова грошова  допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання 
інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган) такі документи:
- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням  (контузією,  травмою  або  каліцтвом)  чи  настанням інвалідності;
- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати   працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання  поранення (контузії, травми або каліцтва);
- копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане  з  вчиненням  особою  злочину  чи  адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані 
алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження;
- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності;
- копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
- копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні із заявою про призначення вказаної допомоги не було надано документу, що свiдчить про причини та обставини поранення (контузiї, травми або калiцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане iз вчиненням особою кримiнального чи адмiнiстративного правопорушення або не є ОСОБА_2 вчинення нею дiй у станi алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`янiння, або навмисного спричинення собi тiлесного ушкодження.
Посилання позивача на рішення Київського окружного адміністративного суду від  31 січня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2019 року у справі №810/3556/18 судом першої інстанції було вірно відхилено, оскільки предметом спору у цій справі було надання оцінки правомірності рішення відповідача про повернення документів на доопрацювання, а посилання в такому рішенні на те, що документами, які свідчать про причини та обставини поранення, є довідки до акта МСЕК, витяги з протоколів ЦВЛК про причинний зв`язок поранення та висновки спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, прямо суперечить вищенаведеному правовому висновку Верховного Суду, викладеному у чисельних постановах.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вищевказані судові рішення не можуть бути розцінені в якості документів про причини та обставини отримання позивачем поранення.
З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо подання позивачем повного пакету документів для призначення спірної допомоги та вважає, що у відповідача не було достатніх правових підстав для задоволення його вимог та призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Отже, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарги підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Судові витрати не підлягають відшкодуванню.
Постанову складено 11.02.2021.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 260, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,  апеляційний суд, 
                                           П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Дасюка Віктора Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 р.  - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення, скасування пункту рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:                                                                                                  О.В. Карпушова

                                                                                                                      Л.В. Губська

                                                                                                                            О.В. Епель