ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/264/21 Справа № 202/7330/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року, якою провадження у справі про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

за участю:
захисника                                                         Косовської А.О.,
потерпілого                                                          ОСОБА_1 ,
представника потерпілого                                        Коваленка В.С.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 028741 від 13 листопада 2020 року ОСОБА_2 13 листопада 2020 року о 18.20 год. у м. Дніпрі по вул. Березинській, 28б, керуючи автомобілем ВАЗ, д/н НОМЕР_1 , при виїзді з паркувальної зони не надав переваги в русі автомобілю Volvo, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.2 ПДР України.
В апеляційній скарзі потерпілий просить постанову суду скасувати та визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що суд при ухваленні оскаржуваного рішення не взяв до уваги його пояснення, письмові пояснення ОСОБА_2 та схему місця ДТП. Звертає увагу, що висновок експерта, на який посилається суд, замовлений та оплачений ОСОБА_2 , а також є неналежним доказом: в первинних поясненнях ОСОБА_2 зазначено, що він не зупинявся, тоді як відповідно до висновку — зупинився, щоб надати дорогу ТЗ; не було враховано характер механічних пошкоджень автомобіля “VOLVO s80”; висновок експерта базується на припущеннях; самостійно визначена швидкість руху автомобіля потерпілого; не вірно вказано відстань від паркувального місця до місця ДТП; висновок складено лише на поясненнях ОСОБА_2 . Вказує, що судом не було враховано клопотання захисника про призначення судової автотехнічної експертизи.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги закону судом першої інстанції не були виконані в повному обсязі.
Апеляційний суд, проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови, дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не дав належну оцінку висновку № 19/104-9/2д/1 від 18 січня 2021 року з точки допустимості та належності.
Так, як правильно було зазначено в апеляційній скарзі, суд першої інстанції при визнанні висновку експертного дослідження № 19/104-9/2д/1 від 18 січня 2021 року належним та допустимим доказом не взяв до уваги, що дослідження проводилось із врахуванням пояснень заінтересованої особи ОСОБА_2 щодо обставин ДТП, а саме: швидкості руху автомобілів, місця їх розташування в момент руху та ДТП, а також щодо здійснення певних маневрів, у зв`язку з чим експерт не мав об`єктивної можливості з`ясувати момент виникнення небезпеки для ОСОБА_2 та вирішення вказаного питання взагалі в рамках експертного дослідження не розглядалось.
       З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до необгрунтованого висновку, що вказане експертне дослідження можна вважати повним та об`єктивним.
При цьому слід зазначити, що висновок експерта не є обов`язковим для суду та так само, як і будь-які інші докази у справі, оцінцюється судом за його внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що судом першої інстанції зроблено не було.
Разом з тим, дослідженням матеріалів справи встановлено, що наявна у матеріалах справи сукупність доказів є недостатньою для того щоб прийти до однозначного висновку за критерієм поза розумним сумнівом щодо винуватості водія ОСОБА_2 у вчиненні ДТП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього. 
Так, ст. 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
За протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 028741 від 13 листопада 2020 року ОСОБА_2 інкримінується порушення вимог пункту 10.2 ПДР України, відповідно до якого, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги — велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
На підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, уповноваженою особою, якою відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення, покладено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 028741 від 13 листопада 2020 року; схема місця ДТП від 13 листопада 2020 року; письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Разом з тим, порівнюючи наявні матеріали справи з доводами потерпілого апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи достатніх, належних та переконливих доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції вважає, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та письмових пояснень, долучених до нього працівниками патрульної поліції, схеми місця ДТП, не можливо встановити рух транспортних засобів, які стали учасниками ДТП, та будь-які сигнали світлофору, що позбавляє суд можливості прийти до однозначного висновку про винуватість ОСОБА_2 , оскільки поставлений йому у провину п. 10.2 ПДР України зазначає про те, що виїжджаючи на дорогу з місць стоянки та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги — велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає. Однак, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 містять суперечливі відомості, а наявними у матеріалах справи доказами неможливо їх усунути, при цьому суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Сукупність вказаних обставин свідчить про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст.ст. 9, 33, 245, 252 КпАП України особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
За таких обставин постанову суду першої інстанції слід змінити, виключити з неї посилання на висновок експертного дослідження № 19/104-9/2д/1 від 18 січня 2021 року, в іншій частині постанову суду слід залишити без зміни.
Враховуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 — задовольнити частково.
Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення — змінити.
Виключити з мотивувальної частини постанови посилання суду на докази:
- висновок експертного дослідження № 19/104-9/2д/1 від 18 січня 2021 року.
В іншій частині постанову суду залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот