ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«24» березня 2021 року м. Херсон

Справа № 766/8348/19 
Провадження № 22-ц/819/626/21 

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя – доповідач)	Кузнєцової О.А.	
суддів:	Радченка С.В.,	
  	Семиженка Г.В.,	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 10 грудня 2020 року усправі позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання спільного майна, 

ВСТАНОВИЛА:
У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він з відповідачем є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 . Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 03 грудня 2010 року було проведено реальний розподіл зазначеного домоволодіння між співвласниками, при цьому вводи електричних та газових мереж, а також підземні мережі водопостачання та каналізації залишилися в спільному користуванні обох співвласників. В липні 2018 року позивачем було виявлено, що вода з каналізаційного колодязя не витікає в каналізаційний стік центральної каналізації. При з’ясуванні причин відсутності стоку було встановлено, що каналізаційні труби знаходяться в аварійному стані і потребують зміни. Позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 з пропозицією разом провести роботи з заміни каналізаційних систем, проте на його звернення відповідачка жодних дій не вчинила. Оскільки дане питання потребувало негайного реагування позивачем було проведено необхідні відповідні роботи по аварійній перекладці каналізаційної мережі в домоволодінні та в подальшому, після проведення технічного обстеження зовнішніх інженерних мереж водопостачання та водовідведення житлового будинку, були виконано роботи з прокладки зовнішньої мережі каналізації від житлового будинку з облаштуванням окремого підключення кожного зі співвласників до централізованої каналізаційної мережі. Загальна вартість робіт та матеріалів за зазначені проведені роботи складає 62 000,00 грн. Оскільки ОСОБА_2 відмовляється добровільно брати участь у витратах на утримання і збереження спільного майна, що передбачено ст.ст.358, 360 ЦК України, та відшкодувати половину вартості проведених робіт, ОСОБА_3 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь половину вартості робіт з аварійної перекладки зовнішньої каналізаційної мережі в домоволодінні АДРЕСА_1 з облаштуванням окремого підключення кожного зі співвласників до централізованої каналізаційної мережі, сплачену ним відповідно до договорів підряду від 09 липня 2018 року та від 05 листопада 2018 року в сумі 31 000,00 грн., а також понесенні судові витрати – судовий збір 768,40 грн. та професійна правнича допомога – 8 000,00грн. 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на утримання спільного майна в сумі 31 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 768,40 грн. В решті частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, а також на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.
Зокрема апелянт зазначає, що у відповідності до ст.358 ЦК України позивачем не погоджено з відповідачем конкретних витрат на проведення ремонтних робіт та їх обсягу. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту погодження (договору) з відповідачем які саме роботи з ремонту каналізаційної мережі необхідно провести, що унеможливлює визначення, які саме витрати позивача були необхідними, розумними та обґрунтованими. Також апелянтом зазначено, що сторони по справі є споживачами МКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» і отримують послуги з водопостачання і водовідведення. Проте матеріали справи не містять доказіві того, що позивач звертався до МКП «ВУВКГ м.Херсона» для отримання дозволу на виконання ремонтних робіт з прокладки (реконструкції) зовнішньої каналізаційної мережі.
Крім того, апелянтом відмічено, що зведення позивачем прибудов до домоволодіння, що є самочинним будівництвом, створює додатковий тиск на грунт в якому знаходяться інженерні мережі, і повна заміна таких мереж виконана саме під частиною належного ОСОБА_3 житлового будинку, а тому тягар усунення причин відсутності стоку лежить на позивачеві.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 , посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.
Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки в даній справі ціна позову становить 31 000,00 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 16 березня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін та проведення судового засідання.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільним процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.
        Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_3  витрат на утримання спільного майна в сумі 31 000,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що встановленими судом обставинами справи підтверджені витрати, понесені ОСОБА_3 в розмірі 62 000,00 грн., які об`єктивно необхідні для належного функціонування спільного майна, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості, а ОСОБА_2 , як співвласник підземної мережі водопостачання та каналізації, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язана нести витрати з аварійної перекладки зовнішньої каналізаційної мережі та з прокладки зовнішньої мережі каналізації від житлового будинку з облаштуванням окремого підключення кожного із співвласників до централізованої каналізаційної мережі в сумі 31 000,00 грн., тобто в 1\2 частині.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 . Зазначений факт сторонами також не заперечується.
Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 03 грудня 2010 року визнано мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за якою сторони домовилися про реальний розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 , про порядок користування земельною ділянкою та визначили, що вводи електричних та газових мереж, а також підземні мережі водопостачання та каналізації залишаються у спільному користуванні обох співвласників (а.с.7-9).
Позивач зазначав, що в липні 2018 року ним було виявлено, що вода каналізаційного колодязя не витікає в каналізаційний стік центральної каналізації, оскільки каналізаційні труби знаходиться в аварійному стані і потребують заміни. Про аварійну ситуацію та необхідність термінового проведення ремонтних робіт він повідомив відповідача, яка не відреагувала на його звернення.
09 липня 2018 року позивач уклав договір підряду з ПП ОСОБА_4 на аварійну перекладку зовнішньої каналізаційної мережі в домоволодінні АДРЕСА_1 (а.с.18).
Згідно з актом виконаних робіт від 04 серпня 2018 року вартість робіт за договором підряду складає 27 000,00 грн. (а.с.19).
16 серпня 2018 року позивач надіслав ОСОБА_2 копію договору підряду та просив сплатити йому 13 500,00 грн., що становить 1/2 частину понесених ним витрати на утримання та збереження спільного майна (а.с.20).
27 серпня 2018 року ОСОБА_2 листом повідомила позивача про необхідність надання їй переліку документів, а саме: дозвіл на будівництво, яке позивачем здійснено над своєю частиною будинку, відповідних дозвільних органів; реєстрація права власності на побудовану частину відповідно до чинного законодавства; дозвіл на перенос частини огорожі де знаходиться колекторський (каналізаційний) колодязь; акт відповідних органів щодо визначення аварійного стану підземних каналізаційних мереж з зазначенням причини виникнення аварійного стану (а.с.21).
Листом від 26 жовтня 2018 року позивач повідомив ОСОБА_2 про те, що постійне протіканням труб приводить до руйнування фундаменту будинку. Наразі виникла термінова необхідність заміни каналізаційних мереж, що розташовані під будинком (а.с.22).
На зазначений лист відповідач надіслала відповідь про необхідність надання їй переліку документів на підтвердження причин проведення аварійних робіт, про які було зазначено у її зверненні від 27 серпня 2018 року (а.с.23).
В жовтні 2018 року на замовлення ОСОБА_3 було проведене технічне обстеження зовнішніх інженерних мереж водопостачання та водовідведення житлового будинку. 31 жовтня 2018 року ФОП ОСОБА_5 – експертом з технічного обстеження будівель і споруд (кваліфікаційний сертифікат Серія АЕ №00462) складено звіт №131-ТО про проведення технічного обстеження зовнішніх інженерних мереж водопостачання та водовідведення (каналізації) житлового будинку АДРЕСА_1 , яким встановлено, що підключення житлового будинку до зовнішніх мереж централізованого водовідведення (каналізації) відбулося у 1972 році. Існуюча зовнішня мережа водовідведення (каналізації) із чавунних труб вичерпала свій нормативний термін експлуатації у 40 років, передбачених додатком 5 по пункту 5.6.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76. Технічний стан зовнішніх інженерних мереж водовідведення (каналізації) до частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить співвласнику ОСОБА_3 в цілому оцінюється як «2» (задовільний), оскільки виконано повну заміну інженерних мереж.
Технічний стан зовнішніх інженерних мереж водовідведення (каналізації) до частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить співвласнику ОСОБА_2 в цілому оцінюється як «3» не придатний до нормальної експлуатації), а окремими ділянками як «4» (аварійний), оскільки спостерігаються тріщини в цокольній частині прибудови літ. «а», що належить ОСОБА_3 , які виникли в наслідок замочування ґрунтів основи будівлі через наявність витоків з інженерних мереж, що прокладені в даному місці.
Необхідне негайне вирішення питання виконання робіт із заміни чавунних трубопроводів зовнішніх мереж водовідведення (каналізації), що прокладені від частини житлового будинку, яка належить ОСОБА_2 .
Не вирішення питання ліквідації витоків з інженерних мереж призведе до подальшого замочування ґрунтів основи фундаментів, та, як наслідок, до руйнування будівлі в цілому і не можливості її безпечної експлуатації.
З метою недопущення суперечностей між співвласниками щодо експлуатації зовнішніх інженерних мереж рекомендується виконати окреме прокладання інженерних мереж з підключенням їх до централізованих мереж. Для цього співвласникам домоволодіння необхідно звернуться до обслуговуючого комунального підприємства МКП «ВУВКГ м. Херсона» щодо вирішення питання отримання дозволу на відокремлення інженерних мереж, розробки проектно-кошторисної документації та виконання робіт.
Під час обстеження мережі водовідведення (каналізації) виявлено, що подальша її експлуатація без виконання ремонтних робіт суперечить вимогам ДБН В.1.2-8-2008 «Основні вимоги до будівель і споруд безпека життя і здоров`я людини та захист навколишнього природного середовища» в частині: виникнення загрози забруднення чи отруєння води та ґрунту; виділення повітря з високим змістом діоксину вуглецю; мікробіологічного забруднення; інфільтрації забруднюючих речовин у ґрунтові води; розповсюдження комах, що є головним розповсюджувачем хвороб.
Під час виконання робіт із заміни зовнішньої мережі водовідведення (каналізації) доцільно виконати роботи із заміни зовнішньої мережі водопостачання з урахуванням вимог ДБН В.2.5-75:2013 «Каналізація. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення проектування» та ДБН В.2.5 74:2013 «Водопостачання. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення проектування». Прокладання зовнішніх інженерних мереж підключення індивідуального житлового будинку необхідно у відповідності до Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (а.с.31-83).
05 листопада 2018 pоку ОСОБА_3 уклав договір підряду з ФОП ОСОБА_6 за умовами якого підрядник виконав роботи з прокладки зовнішньої мережі каналізації від житлового будинку АДРЕСА_1 з облаштуванням окремого підключення кожного зі співвласників до централізованої каналізаційної мережі (а.с.26).
Вартість робіт та матеріалів відповідно до акту виконаних робіт від 16 листопада 2018 року склала 35 000,00 грн. (а.с.27).
25 лютого 2019 року ОСОБА_3 направив ОСОБА_2 листа, в якому повторно наголошував на необхідності сплатити відповідачем половину вартості проведених робіт по заміні каналізаційних труб, а також надав відповідь на запит ОСОБА_2 щодо надання їй переліку документів на підтвердження причин проведення аварійних робіт, про які було зазначено у її зверненні від 27 серпня 2018 року (а.с.28-29).
Тобто, як свідчать матеріали справи, позивач неодноразово повідомляв ОСОБА_2 , як в усній так і у письмовій формі, про необхідність терміново замінити каналізаційні труби та взяти участь в оплаті вартості їх заміни (а.с.20,22,28-29).
Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Згідно з положеннями ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 360 ЦК України передбачає зобов`язання співвласника, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, тобто нести витрати, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Якщо хтось із співвласників відмовиться брати участь у витратах, інші співвласники можуть  здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника  відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Крім того, такі витрати одного із співвласників мають бути викликані нагальною потребою, викликаною необхідністю утримання і збереження спільного майна.
Таким чином, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес).
Як свідчать матеріали справи позивачем доведено належними, допустими і достатніми доказами той факт, що спільне з відповідачем майно – каналізаційні труби, перебувало у аварійному стані, що потребувало негайного і невідкладного реагування у вигляді заміни таких труб, і понесені ним витрати з аварійної перекладки зовнішньої каналізаційної мережі та з прокладки зовнішньої мережі каналізації від житлового будинку з облаштуванням окремого підключення кожного із співвласників до централізованої каналізаційної мережі були об`єктивно необхідними для підтримання жилого будинку у належному технічному, санітарно-гігієнічному та екологічному стані і були настільки терміново необхідними, що не могли бути відкладеними до детального і повного узгодження даного питання з іншим співвласником. 
Зокрема, зазначений факт підтверджено під час технічного обстеження зовнішніх інженерних мереж водопостачання та водовідведення житлового будинку, проведеного ФОП ОСОБА_5 – експертом з технічного обстеження будівель і споруд. Даним експертом у своєму звіті від 31 жовтня 2018 року зазначено, що існуюча зовнішня мережа водовідведення із чавунних труб вичерпала свій нормативний термін експлуатації і необхідне негайне вирішення питання виконання робіт із заміни чавунних трубопроводів зовнішніх мереж водовідведення, що прокладені від частини будинку, яка належить ОСОБА_2 . Не вирішення питання ліквідації витоків з інженерних мереж призведе до подальшого замочування ґрунтів основи фундаментів, та, як наслідок, до руйнування будівлі в цілому і не можливості її безпечної експлуатації.
Оскільки належне функціонування системи водовідведення будинку є важливим елементом і знаходження даної системи у спільному користуванні сторін по справі зобов`язує відповідача нести витрати на її належне утримання у разі крайньої потреби у цьому на рівні з позивачем, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат на утримання спільного майна в сумі 31 000,00 грн.
Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.
Зокрема, твердження апелянта про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту погодження (договору) з відповідачем які саме роботи з ремонту каналізаційної мережі необхідно провести, що унеможливлює визначення, які саме витрати позивача були необхідними, розумними та обґрунтованими, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що дії позивача як співвласника щодо управління, утримання, збереження спільного з відповідем майна були направленні на узгодження їх з останнім, і, як наслідок, не досягнувши порозуміння та погодження щодо здійснення таких повноважень, позивач самостійно виконав відповідні роботи з усунення аварійного стану водовідведення спільного домоволодіння, що дає йому право на відшкодування вартості виконаних робіт з іншого співвласника – відповідача по справі, у судовому порядку. Тобто, зазначені дії ОСОБА_3 не можуть свідчити про порушення прав ОСОБА_2 , як співвласника. Крім того, ОСОБА_2 , як співвласник, не позбавлена була можливості самостійно, на власний розсуд, брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна, і усунути проблему водовідведення із домоволодіння, проте таких дій вона не здійснювала і матеріали справи не містять відомостей стосовно того, що ОСОБА_3 створював їй у цьому будь-які перешкоди.
Не спростовують висновок суду і доводи апелянта про те, що зведення позивачем прибудов до домоволодіння, що є самочинним будівництвом, створює додатковий тиск на грунт в якому знаходяться інженерні мережі, і повна заміна таких мереж виконана саме під частиною належного ОСОБА_3 житлового будинку, а тому тягар усунення причин відсутності стоку лежить на позивачеві, оскільки таке твердження апелянта, у відповідності до вимог ст.81 ЦПК України, не доведено належними доказами, а лише ґрунтується на його припущеннях. Крім того, рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 23 листопада 2011 року було задоволено позов ОСОБА_3 до Комсомольської районної у м. Херсоні ради, ОСОБА_2 та визнано право власності на новозбудоване нерухоме майно прибудов «а1» і «а2» другого поверху над частиною житлового будинку літ. «А» та змінено відповідно частки у праві власності на домоволодіння між сторонами по справі. Зазначене рішення суду набрало законної сили. Будь-яких інших добудов без згоди співвласника ОСОБА_2 після ухвалення даного рішення суду позивачем не здійснювалося.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження звернення позивача до МКП «ВУВКГ м.Херсона» для отримання дозволу на виконання ремонтних робіт з прокладки (реконструкції) зовнішньої каналізаційної мережі, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки дане питання не стосується предмета спору і не спростовує висновків суду про задоволення позовних вимог.
Інших доводів, які б спростовували наявність аварійного стану водовідведення із домоволодіння, його терміновий ремонт та об`єктивну необхідність заміни каналізаційних труб з облаштуванням окремого підключення кожного із співвласників до централізованої каналізаційної мережі апеляційна скарга не містить.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачається.
В іншій частині рішення суду, а саме щодо розподілу судових витрат, не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом на предмет його законності та обґрунтованості.
Керуючись ст.ст. 367,368,374,375,381-384,390  ЦПК України суд, 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2020 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                     О.А.Кузнєцова 

Судді:                     С.В.Радченко     

                                                             Г.В.Семиженко