Ухвала
19 березня 2021 року
м. Київ
справа № 442/4168/17
провадження № 61-2057ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 листопада 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 жовтня 
2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Український Інноваційний Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скульська Тетяна Анатоліївна, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 
від 17 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року, у позові ОСОБА_1 до 
ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Український Інноваційний Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скульська Т. А., про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, відмовлено.
04 лютого 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 листопада 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року (надійшла до суду 09 лютого 2021 року), вякій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 11 лютого 2021 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України, та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, сплатити судовий збір, надати докази поважності причин пропуску строку подачі касаційної скарги. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
17 березня 2021 року до Верховного Суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Рупінського О. Б. на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 11 лютого 2021 року. У даному клопотанні представник заявника посилається на постанову Верховного Суду України
від 27 вересня 2019 року в даній справі, як на підставу касаційного оскарження, надав квитанцію про сплату судового збору та копію клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 25 січня 2021 року.
Однак, вимоги, викладені в ухвалі Верховного Суду від 11 лютого 2021 року, виконані не в повному обсязі.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження представник заявника просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що із текстом постанови Львівського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року представник ознайомився в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 25 січня 2021 року, та в якості доказу надав копію клопотання про ознайомлення з матеріалами справи 
від 25 січня 2021 року.
Однак, враховуючи, що постанова Львівського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень  21 жовтня 2020 року, то наведені представником заявника підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки ним не надано доказів того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення заявнику копії цього судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України. Також представником заявника не вказані обставини, що об`єктивно перешкоджали йому протягом трьох місяців отримати вказане судове рішення чи ознайомитися з ним. 
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні                  в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення          у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - 
у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
При цьому, заявник повинен був цікавитися рухом справи, так як апеляційна скарга була подана саме ним, а згідно з частиною першою статті 44 
ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Отже особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно надати докази поважності причин його пропуску в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави                    з відповідними доказами.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. 
Оскільки відповідних доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, або факт ненаправлення апеляційним судом оскаржуваного рішення заявнику, представник заявника не надав, а об`єктивних підстав, що завадили заявнику або його представнику вчасно ознайомитися з постановою Львівського апеляційного суду представник заявника не навів, то заявнику необхідно продовжити строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду 
від 11 лютого 2021 року. 
Також Верховний Суд не може прийняти до уваги посилання представника заявника на постанову Верховного Суду України (справа № 442/4416/16), як на підставу касаційного оскарження, оскільки вказана справа стосується тих самих сторін.
Отже, викладені в ухвалі Верховного Суду від 11 лютого 2021 року, не виконані в повному обсязі, а саме представником заявника не вказані належні підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, зокрема: постанови Верховного Суду, 
в яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах.
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Також Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду 
від 11 лютого 2021 року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це заявника.
Керуючись статтями 127, 185, 388, 392 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Продовжити  ОСОБА_1  строк для усунення недоліків, вказаний в ухвалі Верховного Суду від 11 лютого 2021 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                 Г. В. Коломієць