ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" лютого 2021 р.           Справа№ 910/13874/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Владимиренко С.В.
суддів:            Корсака В.А. 
          Євсікова О.О. 

за участю секретаря Островерхої В.Л. 
за участю представників зазначених в протоколі судового засідання від 22.02.2021
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» та Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет»
на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 (повний текст рішення складено 05.03.2020) 
у справі № 910/13874/19 (суддя Смирнова Ю.М.) 
за позовом Акціонерного товариства «Сбербанк» 
до   1. Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет»
2.   Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» 
про визнання недійсним договору та скасування обтяження
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Сбербанк» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» (далі - відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» (далі - відповідач 2) про визнання недійсним Договору застави транспортних засобів, посвідчений 10.06.2019 за реєстровим №3465, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Укрвторчормет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест»; скасування в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяжень, які зареєстровані на підставі договору застави транспортних засобів, серія та номер 3465 від 10.06.2019, приватний нотаріус Синиця Т.В., а саме: Реєстровий запис №26694236, Об`єкт обтяження: автомобіль вантажний, МАЗ-5334 САМОСКИД-С, Номер об`єкта: НОМЕР_24, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_1 ; Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215; Реєстровий запис №26694249, Об`єкт обтяження: автомобіль вантажний, МАЗ-5551 ВАНТАЖНИЙ САМОСКИД-С, Номер об`єкта: НОМЕР_26, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_2 ; Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215; Реєстровий запис №26694191, Об`єкт обтяження: автомобіль вантажний, ЗИЛ-131НА БОРТОВИЙ-С, Номер об`єкта: НОМЕР_18, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_3 ; Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215; Реєстровий запис №26694208, Об`єкт обтяження: автомобіль вантажний, МАЗ-5334 САМОСКИД-С, Номер об`єкта: НОМЕР_20, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_4 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215; Реєстровий запис №26694224, Об`єкт обтяження: автомобіль вантажний, КАМАЗ- 55111 САМОСКИД-С, Номер об`єкта: НОМЕР_22, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_5 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215; Реєстровий запис №26694122, Об`єкт обтяження: інше рухоме майно, ГАЗ-3321 ВАНТАЖНИЙ МАЛОТОННАЖНИЙ БОРТОВИЙ ТЕНТОВАНИЙ-С, Номер об`єкта: НОМЕР_10, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_6 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215; Реєстровий запис №26694155, Об`єкт обтяження: інший транспортний засіб, LEXUS ES-350 ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, Номер об`єкта: НОМЕР_14, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_7 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215; Реєстровий запис №26694171, Об`єкт обтяження: автомобіль легковий, LEXUS LX 570 ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, Номер об`єкта: НОМЕР_16, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_8 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215; Реєстровий запис №26694140, Об`єкт обтяження: інший транспортний засіб, КРАЗ-63221 ВАНТАЖНИЙ САМОСКИД-С, Номер об`єкта: НОМЕР_12, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_9 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що предметом Договору застави від 10.06.2019, укладеного між відповідачами, є рухоме майно, на яке накладено арешт в рамках виконавчого провадження №59239129 з виконання судового наказу у справі №910/7221/17, який виданий 26.03.2019 Північним апеляційним господарським судом. А тому вказаний Договір, на думку позивача, має бути визнаний судом недійсним, оскільки він є фіктивним відповідно до ст. 234 Цивільного кодексу України та мають бути внесені відомості в Державний реєстр обтяжень рухомого майна щодо обтяження шляхом скасування записів про обтяження.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі №910/13874/19 позов задоволено повністю. Визнано недійсним Договір застави транспортних засобів, посвідчений 10.06.2019 за реєстровим №3465, укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрвторчормет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест». Скасовано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження, які зареєстровані на підставі договору застави транспортних засобів, серія та номер 3465 від 10.06.2019, приватний нотаріус Синиця Т.В., а саме: Реєстровий запис №26694236, Об`єкт обтяження: автомобіль вантажний, МАЗ-5334 САМОСКИД-С, Номер об`єкта: НОМЕР_24, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_1 ; Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215; Реєстровий запис №26694249, Об`єкт обтяження: автомобіль вантажний, МАЗ-5551 ВАНТАЖНИЙ САМОСКИД-С, Номер об`єкта: НОМЕР_26, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_2 ; Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215; Реєстровий запис №26694191, Об`єкт обтяження: автомобіль вантажний, ЗИЛ-131НА БОРТОВИЙ-С, Номер об`єкта: НОМЕР_18, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_3 ; Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215; Реєстровий запис №26694208, Об`єкт обтяження: автомобіль вантажний, МАЗ-5334 САМОСКИД-С, Номер об`єкта: НОМЕР_20, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_4 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215; Реєстровий запис №26694224, Об`єкт обтяження: автомобіль вантажний, КАМАЗ- 55111 САМОСКИД-С, Номер об`єкта: НОМЕР_22, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_5 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215; Реєстровий запис №26694122, Об`єкт обтяження: інше рухоме майно, ГАЗ-3321 ВАНТАЖНИЙ МАЛОТОННАЖНИЙ БОРТОВИЙ ТЕНТОВАНИЙ-С, Номер об`єкта: НОМЕР_10, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_6 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215; Реєстровий запис №26694155, Об`єкт обтяження: інший транспортний засіб, LEXUS ES-350 ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, Номер об`єкта: НОМЕР_14, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_7 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215; Реєстровий запис №26694171, Об`єкт обтяження: автомобіль легковий, LEXUS LX 570 ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, Номер об`єкта: НОМЕР_16, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_8 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215; Реєстровий запис №26694140, Об`єкт обтяження: інший транспортний засіб, КРАЗ-63221 ВАНТАЖНИЙ САМОСКИД-С, Номер об`єкта: НОМЕР_12, Реєстраційний номер майна: НОМЕР_9 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» на користь Акціонерного товариства «Сбербанк» судовий збір у розмірі 1   921,00 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» на користь Акціонерного товариства «Сбербанк» судовий збір у розмірі 1   921,00 грн. При ухваленні вказаного рішення місцевим господарським судом встановлено, що 29.05.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. в рамках виконавчого провадження №59239129 накладено арешт на все рухоме майно, що належить боржнику - Публічному акціонерному товариству «Укрвторчормет» у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця - 478   404   601,81 грн, про що були внесені відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. 10.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» та Публічним акціонерним товариством «Укрвторчормет» було укладено Договір застави транспортних засобів. Предметом вказаного договору є майно, яке не могло бути відчужене заставодавцем, оскільки наявний арешт на все майно, а тому Договір застави транспортних засобів від 10.06.2019 суперечить ч. 1 ст. 576 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про заставу». При цьому, місцевий господарський суд критично оцінив позицію позивача стосовно фіктивності оспорюваного правочину та визнав його недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, оскільки Договір застави транспортних засобів від 10.06.2019 суперечить приписам ч. 1 ст. 576 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про заставу» та не відповідає вимогам ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України. 
Враховуючи задоволення позовної вимоги про визнання недійсним Договору застави транспортних засобів від 10.06.2019, приписи ст.216 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про застосування наслідків недійсності правочину шляхом скасування в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяжень, які зареєстровані на підставі Договору застави транспортних засобів від 10.06.2019. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі №910/13874/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач 2 посилається на те, що зміст оскарженого Договору застави транспортних засобів не суперечить ст. 12 Закону України «Про заставу», позивачем не доведено обставини, з якими положення ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України пов`язують можливість визнання договору недійсним.
Як зазначає відповідач 2 відносно транспортних засобів, які передано в заставу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна була відсутня  будь-яка інформація щодо їх обтяжень. Відповідач 2 також зазначає, що згідно даних про фінансовий стан ПАТ «Укрвторчормет» станом на 31.03.2019 загальна балансова вартість активів відповідача 1 на 60   246   398,19 грн перевищує суму, в межах якої накладено арешт, таким чином майно відповідача 1, залишкова балансова вартість якого становить понад 60 мільйонів гривень, не було обтяжене арештом, зокрема, не були обтяжені арештом і транспортні засоби, які є предметом спірного Договору застави, що також було перевірено нотаріусом при засвідчені Договору застави транспортних засобів від 10.06.2019.
Також апелянт зазначає, що судом не було враховано норми Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 №830, щодо опису рухомого майна, що є предметом обтяження, достатнього для його ідентифікації.
Крім того, права позивача у даному спорі не є порушеними, оскільки після реєстрації публічного обтяження (арешту) у виконавчому провадженні №59239129, відритому за заявою позивача, публічне обтяження відповідно до закону мало б вищий пріоритет за Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» у справі №910/13874/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Чорногуз М.Г. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Агрикова О.В., Мальченко А.О.
Також, не погоджуючись із прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі №910/13874/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги є майже подібними із доводами, наведеними в апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест». В доповнення до апеляційної скарги відповідача 2 відповідач 1 зазначив, що про існування винесеної 29.05.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. постанови про арешт майна боржника не знав, а дізнався лише 14.06.2019, про що зазначає сам позивач та було встановлено під час розгляду справи №910/7221/17.
Відповідач 1 зазначає, що при реєстрації обтяжень у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна має ідентифікуватися не власник майна, а саме майно щодо якого реєструється обтяження. При цьому вимоги, встановлені Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна для реєстрації обтяжень в Держаному реєстрі обтяжень рухомого майна не залежить від того, чи реєструється на підставі постанови про арешт, чи постанови про опис та арешт, проте приватним виконавцем Вольф Т.Л. у порядку та спосіб, передбачений чинним законодавством, до реєстру не вносились відомості щодо публічного обтяження (арешту) транспортних засобів, які належать ПАТ «Укрвторчормет» та передані в заставу ТОВ «Втормет Інвест».
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 15.04.2020 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» у справі №910/13874/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Чорногуз М.Г. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Агрикова О.В., Мальченко А.О.
             Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі № 910/13874/19 залишено без руху.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі № 910/13874/19 залишено без руху.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/13874/19 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020. Розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі № 910/13874/19 призначено на 19.05.2020. Учасникам справи надано право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 08.05.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/13874/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі № 910/13874/19 призначено на 19.05.2020. Учасникам справи надано право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 14.05.2020.
19.05.2020 від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційні скарги відповідачів, в якому позивач просив суд апеляційної інстанції поновити пропущений процесуальний строк на подання відзиву, посилаючись на отримання ухвали суду апеляційної інстанції із запізненням та вжиті урядом заходи щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби Covid-19. Позивач згідно письмового відзиву на апеляційні скарги заперечує проти їх задоволення, посилаючись на те, що відповідач 1 починаючи з 29.05.2019 перебуває у статусі боржника, а тому позбавлений можливості (права) вчиняти правочини пов`язані і відчуженням майна. Щодо доводів апелянтів про опис майна, то зазначене не спростовує факту розповсюдження на них арешту, накладеного постановою від 29.05.2020, оскільки положення ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає можливість накладення арешту на майно або шляхом винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника або ж шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника (що і мало місце в даному випадку). Крім того, проведення опису стосується виключно рухомого майна, яке не підлягає державній реєстрації, а транспортні засоби не належать до такого майна. Таким чином, наявні підстави для визнання недійсним Договору застави від 10.06.2019, оскільки він суперечить положенням ч.1 ст. 576 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про заставу».
Розгляд справи №910/13874/19 неодноразово відкладався.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 визнано необґрунтованою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» про відвід складу суду по справі №910/13874/19. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» про відвід складу суду по справі №910/13874/19 відмовлено. Заяву колегії суддів у складі: головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О. про самовідвід задоволено.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-07/427/20 від 29.09.2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи відповідно до п.п. 2.3.50 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.
           Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2020, по справі №910/13874/19 для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Владимиренко С.В. (суддя-доповідач), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.
Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 29.09.2020, по справі №910/13874/19 для розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Владимиренко С.В. (суддя-доповідач), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» та Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.20.2020 у справі № 910/13874/19 прийнято до провадження колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Владимиренко С.В. (суддя-доповідач), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П. Розгляд справи №910/13874/19 призначено на 10.11.2020 об 11:45.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2020 у зв`язку з перебуванням судді Демидової А.М. на лікарняному з 03.11.2020, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/13874/19 колегію суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді - Корсак В.А.,  Ходаківська І.П.
10.11.2020 від Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» надійшло до Північного апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи № 910/13874/19  у зв`язку з перебування у відпустці з 06.11.2020 по 26.11.2020 єдиного представника адвоката Кукуруза Т.Г. та самоізоляції через контактування з хворим на COVID-19.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» та Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» на рішення господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі № 910/13874/19 прийнято до провадження вказаною колегією суддів, розгляд справи призначено на  01.12.2020 о 12:20.
26.11.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» надійшло до Північного апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи № 910/13874/19  у зв`язку з хворобою на коронавірусну інфекцію  COVID-19 представника адвоката Ковальової Л.П., яка є єдиним представником.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» та Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі № 910/13874/19 відкладено на 22.12.2020 о 10:50.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2020 у зв`язку з перебуванням судді Ходаківської І П. у відпустці з 15.12.2020, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/13874/19 колегію суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді - Корсак В.А., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» та Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі № 910/13874/19 прийнято до провадження вказаною колегією суддів.
21.12.2020 від Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи №910/13874/19 у зв`язку із хворобою представника-адвоката  Кравчук О.А., відсутністю інших представників, без надання належних та допустимих доказів  хвороби вказаної особи. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020 розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» та Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» на рішення Господарського суду міста Києва від 20 лютого 2020 року у справі № 910/13874/19 відкладено на 19.01.2021 о 12:10.
В судовому засіданні 22.12.2020 суд апеляційної інстанції заслухав заперечення представника позивача щодо доводів та вимог апеляційних скарг відповідачів та пояснення відповідача 2 - Ковальової Л.П. щодо поданої апеляційної скарги.
18.01.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи №910/13874/19 у зв`язку із хворобою представника-адвоката  Ковальової Л.П., відсутністю інших представників, без надання належних та допустимих доказів  хвороби вказаної особи. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» та Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі № 910/13874/19 відкладено на 22.02.2021 о 09:30.
В судовому засіданні 19.01.2021 суд апеляційної інстанції заслухав заперечення представника позивача щодо доводів та вимог апеляційних скарг відповідачів та відповідача 1 - Кравчук О.А. щодо поданої апеляційної скарги.
22.02.2021 від Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи №910/13874/19 у зв`язку із перебуванням представника ПАТ «Укрвторчормет» - адвоката Кравчук Олени Андріївни, у відрядженні  у зв`язку з участю у засіданні господарського суду Чернігівської області у справі №927/104/21, та відсутність можливості участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, відсутності інших представників.
Відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі. Про відкладення розгляду справи або перерву в судовому засіданні, місце, дату і час нового судового засідання або продовження судового засідання суд повідомляє під розписку учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, які були присутніми в судовому засіданні. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не прибули або яких суд вперше залучає до участі в судовому процесі, повідомляються про судове засідання ухвалами. У разі відкладення розгляду справи суд повинен допитати свідків, які прибули. Тільки у виняткових випадках за ухвалою суду свідки не допитуються і викликаються знову.  Якщо розгляд справи було відкладено, суд продовжує провадження у справі зі стадії, на якій розгляд справи було відкладено. У випадку відкладення розгляду справи під час її розгляду по суті суд може почати розгляд справи по суті спочатку. Якщо в судовому засіданні було оголошено перерву, провадження у справі після її закінчення продовжується зі стадії, на якій було оголошено перерву.
Частиною 2 ст. 202 ГПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи (ч. 13 ст. 270 ГПК України).
Явка сторін обов`язковою апеляційним судом не визнавалась.
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020 та від 19.01.2021 судом апеляційної інстанції було доведено до відома сторін про можливість участі в судовому засіданні за допомогою відеоконференції поза межами приміщення суду в системі відеоконференцзв`язку «EasyCon» відповідно до наказу Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 №196 "Про внесення змін до Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду" прийнятого на виконання   Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до пункту 10 частини першої статті 152, частини п`ятої статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус судів". Однак сторони не скористатися можливістю брати участь в судовому засіданні за допомогою відеоконференції поза межами приміщення суду в системі відеоконференцзв`язку «EasyCon».
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» та Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі № 910/13874/19 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді - Корсак В.А., Євсіков О.О.
Згідно ч. 14 ст. 32 ГПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.
При цьому, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі (ч. 1 ст. 273 ГПК України). 
Відповідно до ч. 4   ст. 11 ГПК України   суд застосовує при розгляді справ   Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своєму рішенні «Шульга проти України» Європейський суд з прав людини наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними.  Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Скордіно проти Італії»).
Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах «Скордіно проти Італії», «Сюрмелі проти Німеччини»).
У рішенні ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» зазначено, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів.
Отже, строк розгляду апеляційної скарги у даній справі сплив, що унеможливлює відкладення розгляду справи поза межами процесуального строку.
Крім того, статтею 56 ГПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч.ч. 1, 3).
Таким чином, керівництво відповідача 1 не було позбавлене права представляти свої інтереси у судовому засіданні 22.02.2021.
Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що представник відповідача 1 Кравчук О.А. надавала свої пояснення стосовно даної справи у судовому засіданні 19.01.2021, а представник відповідача 2 Ковальова Л.П. 22.12.2020, які судом апеляційної інстанції взяті до уваги, та їм буде надано правову оцінку у даній постанові.
Представник відповідача 2 своїх представників в судове засідання 22.02.2021 не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Про судове засідання призначене в суді апеляційної інстанції на 22.02.2021 сторони були повідомлені судом належним чином відповідно до вимог ст. 120 ГПК України, про свідчать долучені до справи повідомлення про вручення поштового відправлення (т.2 а.с.236-238). 
Представник позивача у судовому засіданні 22.02.2021 заперечив проти доводів, наведених у апеляційних скаргах відповідачів та просив відмовити у їх задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі № 910/13874/19 залишити без змін.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, відзиву на них, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
Рішенням постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 29.03.2017 у справі №42/16 стягнуто солідарно з ПАТ «Укрвторчормет» та ТОВ «Металінвест ЛТД» на користь ПАТ «Сбербанк» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії №74-В/11/54/КЛ від 07.07.2011 та за Договором поруки №4 від 25.05.2015 14 663 033,66 дол. США та 48 835 598,12 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 задоволено заяву ПАТ «Сбербанк» про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду; постановлено видати накази на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 29.03.2017 у третейській справі №42/16 про стягнення солідарно з ПАТ «Укрвторчормет» та ТОВ «Металінвест ЛТД» на користь ПАТ «Сбербанк» заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії від 07.07.2011 № 74-В/11/54/КЛ та за договором поруки від 25.05.2015 №4.
Постановою Верховного Суду від 27.02.2019 ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 залишено без змін.
26.03.2019 Північним апеляційним господарським судом видано накази про примусове виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 29.05.2019 ВП №59239129 відкрито виконавче провадження з виконання наказу Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 №910/7221/17 про стягнення солідарно з Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Металінвест ЛТД» на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії  від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ та на підставі Договору поруки від 25.05.2015 №4, що станом на 24.06.2016 склала 14 663 033,66 долари США та 48 835 598,12 грн. (т.1, а.с. 60-61).
Відповідно до   ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією України, цим   Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього   Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього   Закону   підлягають примусовому виконанню.
Існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у зазначеній ст. 1 Першого протоколу (рішення ЄСПЛ від 06.10.2011 у справі «Агрокомплекс проти України»).
Не менш важливою складовою права на доступ до правосуддя, гарантованого ст. 6 Конвенції, є своєчасне виконання остаточного судового рішення. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Hornsby v. Greece» зазначив, що право на справедливий суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін. Обов`язковість виконання судових рішень, разом із іншими складовими права на справедливий суд, зокрема, такими як суб`єктивна неупередженість суду, принцип правової визначеності, заборона втручання законодавця у відправлення правосуддя розглядаються Судом в якості елементів верховенства права (Golder v. The United Kingdom, аpp. no. 4451/70).
29.05.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. в рамках виконавчого провадження №59239129 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику - Публічному акціонерному товариству «Укрвторчормет» у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 478 404 601,81 грн. (т.1, а.с. 62). 
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч.ч. 1, 2, 3 Закону).
Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про державний рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
При цьому, для всіх юридичних та фізичних осіб,  які  є  власниками  транспортних  засобів, виробляють чи експлуатують їх є обов`язковим Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388.
Отже, транспортні засоби є рухомим майном, яке підлягає державній реєстрації та в силу ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» не потребує проведення його опису.
Апеляційним судом встановлено, що постанову приватного виконавця Вольф Т.Л. про арешт майна боржника від 29.05.2019 ВП №59239129 оскаржено Публічним акціонерним товариства «Укрвторчормет» до Північного апеляційного господарського суду. Ухвалою від 24.06.2020, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 14.08.2019, Північний апеляційний господарський суд заяву Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» про поновлення строку для звернення зі скаргою на рішення та дії приватного виконавця (вх. № 09.1-11/3009/19 від 20.06.2019) у справі № 910/7221/17 відхилив. Скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» на рішення та дії приватного виконавця (вх. № 09.1-11/3009/19 від 20.06.2019) залишив без розгляду.
Таким чином, постанова приватного виконавця Вольф Т.Л. про арешт майна боржника від 29.05.2019 ВП №59239129 не скасована, є чинною та обов`язковою для виконання.
Як встановлено місцевим господарським судом і зазначене підтверджується матеріалами справи, 10.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» (заставодержатель) та Публічним акціонерним товариством «Укрвторчормет» (заставодавець) було укладено Договір застави транспортних засобів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №3465 (далі - Договір). (т.1, а.с. 25-40).
У Договорі сторони погодили, що визначення та скорочення використовуються у такому значенні: Договір купівлі-продажу - Договір купівлі-продажу №27/05-1 від 27.05.2019, укладений між Заставодержателем та Заставодавцем (як Продавцем), а також усі додаткові договори, угоди, додатки, зміни та доповнення до нього, в тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх виконання та інших умов, які є чинними на момент укладення цього договору або можуть бути укладені після його укладення;  Зобов`язання - Зобов`язання Заставодавця (в повному обсязі або окремій його частині), що випливають з Договору купівлі-продажу, в тому числі, але не виключно: передати у власність заставодержателя рухоме майно, що належить продавцю на праві власності та розташоване за адресою м. Київ, вул. Електриків,6 та є предметом Договору купівлі-продажу; у випадку, якщо майно за Договором купівлі-продажу не буде передане, повернути суму отриманої попередньої оплати та сплатити неустойку у розмірі 10% від загальної вартості майна; Предмет застави - рухоме майно, зазначене у п. 1.2 цього договору; Право застави - безумовне та безспірне право заставодержателя, у разі невиконання заставодавцем забезпеченого заставою зобов`язання в цілому, або в тій чи іншій його частині в строк, обумовлений договором купівлі-продажу, а також в інших випадках, встановлених в цьому Договорі, задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами Заставодавця, обтяження яких має нижчий пріоритет, в порядку, встановленому даним Договором; державний реєстр - Державний реєстр обтяжень рухомого майна.
Пунктом 1.1 Договору передбачено, що відповідно до умов цього договору Заставодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання передає в заставу, а Заставодержатель цим приймає в заставу в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет застави, що належить Заставодавцю на праві власності. Також заставою, встановленою цим договором, забезпечуються вимоги Заставодержателя щодо відшкодування будь-яких витрат та збитків заставодержателя, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням Заставодавцем умов цього договору, а також вимоги Заставодержателя щодо відшкодування витрат заставодержателя, пов`язаних з пред`явленням вимоги за договором купівлі-продажу та зі зверненням стягнення на предмет застави за цим договором, а також витрати на утримання і збереження предмета застави, зазначеного в п. 1.2 цього договору.
Відповідно до п. 1.2 Договору предметом застави за цим договором є транспортні засоби, зазначені в Додатку №1 до цього договору. Характеристика предмета застави та документи, що підтверджують право власності Заставодавця на предмет застави та облік предмету застави на балансі Заставодавця, наведені в Додатку №1 до цього Договору. Згідно із балансовою довідкою Заставодавця №06/06 від 06.06.2019, наданою Заставодавцем, предмет застави, що передається в заставу Заставодержателю за цим договором, обліковується на балансі Заставодавця. Загальна балансова вартість предмету застави становить 206 316,25 грн.
У Додатку №1 до Договору наведено характеристику майна, яке є предметом застави за Договором застави транспортних засобів №3465 від 10.06.2019, а саме:
1) ГАЗ-3321 ВАНТАЖНИЙ МАЛОТОННАЖНИЙ БОРТОВИЙ ТЕНТОВАНИЙ-С; номер кузова/номер шасі: НОМЕР_10 ; реєстраційний номер: НОМЕР_6 ; серія та номер свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_11 ; дата реєстрації: 18.12.2010; орган, що видав свідоцтво про реєстрацію: ВРЕР-12 УДАІ в м. Києві; місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Ватутіна, 1; балансова вартість: 0,00 грн; заставна вартість: 10 000,00 грн;
2) КРАЗ-63221 ВАНТАЖНИЙ САМОСКИД-С; номер кузова/номер шасі: НОМЕР_12 ; реєстраційний номер: НОМЕР_9 ; серія та номер свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_13 ; дата реєстрації: 29.10.2011; орган, що видав свідоцтво про реєстрацію: ВРЕР-12 УДАІ в м. Києві; місцезнаходження: м. Коростень, вул. Т.Кралі,10 8А; балансова вартість: 115745,75 грн; заставна вартість: 70 000,00 грн;
3) LEXUS ES-350 ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В; номер кузова/номер шасі: НОМЕР_14 ; реєстраційний номер: НОМЕР_7 ; серія та номер свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_15 ; дата реєстрації: 12.10.2016; орган, що видав свідоцтво про реєстрацію: ЦЕНТР 8044; місцезнаходження: м. Київ, вул. Каунаська, 27; балансова вартість: 90570,50 грн; заставна вартість: 800 000,00 грн;
4) LEXUS LX 570 ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В; номер кузова/номер шасі: НОМЕР_16 ; реєстраційний номер: НОМЕР_8 ; серія та номер свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_17 ; дата реєстрації: 23.07.2011; орган, що видав свідоцтво про реєстрацію: ВРЕР-12 УДАІ в м. Києві; місцезнаходження: м. Київ, вул. Каунаська, 27; балансова вартість: 0,00 грн; заставна вартість: 40 000,00 грн;
5) ЗИЛ-131НА БОРТОВИЙ-С; номер кузова/номер шасі: НОМЕР_18 ; реєстраційний номер: НОМЕР_3 ; серія та номер свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_19 ; дата реєстрації: 27.04.2013; орган, що видав свідоцтво про реєстрацію: ВРЕР ДАІ з обслуг. м. Суми, Сумськ.,Білоп.,Красноп. р-н, підпорядков. УМВС; місцезнаходження: Сумська обл., м. Буринь, вул. Червоноармійська,3; балансова вартість: 0,00 грн; заставна вартість: 10 000,00 грн;
6) МАЗ-5334 САМОСКИД-С; номер кузова/номер шасі: НОМЕР_20 ; реєстраційний номер: НОМЕР_4 ; серія та номер свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_21 ; дата реєстрації: 27.04.2013; орган, що видав свідоцтво про реєстрацію: ВРЕР ДАІ з обслуг.м.Суми, Сумськ, Білоп.,Красноп. р-н, підпорядков. УМВС; місцезнаходження: Сумська обл., м. Глухів, вул. Індустріальна, 15; балансова вартість: 0,00 грн; заставна вартість: 10 000,00 грн;
7) КАМАЗ-55111 САМОСКИД-С; номер кузова/номер шасі: НОМЕР_22 ; реєстраційний номер: НОМЕР_5 ; серія та номер свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_23 ; дата реєстрації: 03.05.2013; орган, що видав свідоцтво про реєстрацію: ВРЕР ДАІ з обслуг.м.Суми, Сумськ, Білоп.,Красноп. р-н, підпорядков. УМВС; місцезнаходження: м.Суми, вул. Тополинська, 13; балансова вартість: 0,00 грн; заставна вартість: 10000,00 грн;
8) МАЗ-5334 САМОСКИД-С; номер кузова/номер шасі: НОМЕР_24 ; реєстраційний номер: НОМЕР_1 ; серія та номер свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_25 ; дата реєстрації: 03.05.2013; орган, що видав свідоцтво про реєстрацію: ВРЕР ДАІ з обслуг.м.Суми, Сумськ, Білоп.,Красноп. р-н, підпорядков. УМВС; місцезнаходження: Сумська обл., м. Шостка, вул. Комарова, 127; балансова вартість: 0,00 грн; заставна вартість: 10 000,00 грн;
9) МАЗ 5551 ВАНТАЖНИЙ САМОСКИД-С; номер кузова/номер шасі: НОМЕР_26 ; реєстраційний номер: НОМЕР_2 ; серія та номер свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_27 ; дата реєстрації: 18.12.2010; орган, що видав свідоцтво про реєстрацію: ВРЕР-12 УДАІ в м.Києві; місцезнаходження: Харківська обл., м.Лозова, вул. Дикого,11; балансова вартість: 0,00 грн; заставна вартість: 10 000,00 грн. (т.1, а.с. 41).
Пунктом 1.3 Договору передбачено, що за взаємною згодою сторін вартість предмету застави визначається у сумі 250 000,00 грн.
Згідно з п. 1.6 Договору запис про обтяження предмету застави вноситься до державного реєстру не пізніше наступного банківського дня після укладення цього договору за рахунок заставодержателя.
За змістом п. 5.1 Договору, цим Заставодавець підтверджує, що на момент підписання цього Договору: предмет застави є власністю Заставодавця і він (Заставодавець) ніяким чином не обмежений у розпорядженні предметом застави, з урахуванням умов цього договору, на нього (предмет застави) може бути звернуто стягнення; предмет застави не знаходиться в у спільній частковій власності, не є внеском Заставодавця до статутного (складеного) капіталу будь-якого господарського товариства (п.п. 5.1.1); на момент укладення цього Договору предмет застави знаходиться у справному технічному стані (п.п. 5.1.2); отримано всі необхідні дозволи, погодження на укладення цього Договору (п.п. 5.1.4); на момент укладення цього Договору предмет застави не є предметом застави за іншими договорами, не перебуває в користуванні (оренді) у третіх осіб, не є предметом судового спору і не перебуває під забороною (арештом) та у податковій заставі, не обтяжений будь-якими іншими боргами чи зобов`язаннями, жодні треті особи не мають на нього будь-яких прав, в тому числі прав та вимог, що підлягають державній реєстрації або можуть реєструватися відповідно до законодавства.
На підставі вказаного Договору застави транспортних засобів 10.06.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано наступні обтяження (вид обтяження: приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна, відомості про обмеження відчуження: за погодженням з обтяжувачем):
- Реєстровий запис №26694236, Об`єкт обтяження: автомобіль вантажний, МАЗ-5334  САМОСКИД-С, Номер об`єкта: НОМЕР_24; реєстраційний номер: НОМЕР_1 ; Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215;
- Реєстровий запис №26694249, Об`єкт обтяження: автомобіль вантажний, МАЗ-5551 ВАНТАЖНИЙ САМОСКИД-С, Номер об`єкта: НОМЕР_26; реєстраційний номер: НОМЕР_2 ; Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215;
- Реєстровий запис №26694191, Об`єкт обтяження: автомобіль вантажний, ЗИЛ-131НА БОРТОВИЙ-С, Номер об`єкта: НОМЕР_18; реєстраційний номер: НОМЕР_3 ; Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215;
- Реєстровий запис №26694208, Об`єкт обтяження: автомобіль вантажний, МАЗ-5334 САМОСКИД-С, Номер об`єкта: НОМЕР_24; реєстраційний номер: НОМЕР_1 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215;
- Реєстровий запис №26694224, Об`єкт обтяження: автомобіль вантажний, КАМАЗ- 55111 САМОСКИД-С, Номер об`єкта: НОМЕР_22; реєстраційний номер: НОМЕР_5 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215;
- Реєстровий запис №26694122, Об`єкт обтяження: інше рухоме майно, ГАЗ-3321 ВАНТАЖНИЙ МАЛОТОННАЖНИЙ БОРТОВИЙ ТЕНТОВАНИЙ-С, Номер об`єкта: НОМЕР_10; реєстраційний номер: НОМЕР_6 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215;
-  Реєстровий запис №26694155, Об`єкт обтяження: інший транспортний засіб, LEXUS ES-350 ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, Номер об`єкта: НОМЕР_14; реєстраційний номер: НОМЕР_7 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215;
- Реєстровий запис №26694171, Об`єкт обтяження: автомобіль легковий, LEXUS LX 570 ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, Номер об`єкта: НОМЕР_16; реєстраційний номер: НОМЕР_8 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215;
- Реєстровий запис №26694140, Об`єкт обтяження: інший транспортний засіб, КРАЗ- 63221 ВАНТАЖНИЙ САМОСКИД-С, Номер об`єкта: НОМЕР_12; реєстраційний номер: НОМЕР_9 , Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет», код: 00191483; Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест», код: 41870215. 
За статтею 572 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 577 ЦК України застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Статтею 1 Закону України «Про заставу» визначено, що застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом.
В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про заставу» предметом застави можуть бути майно та майнові права.
Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення.
Предметом застави може бути майно, яке стане власністю заставодавця після укладення договору застави, в тому числі продукція, плоди та інші прибутки (майбутній урожай, приплід худоби тощо), якщо це передбачено договором.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про заставу» заставодавцем при заставі майна може бути його власник, який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник у встановленому порядку передав майно і право застави на це майно.
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України  підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). (ч. 3 ст. 215 ЦК України).
За приписами ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.
У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно, а його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином.
Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.
Фіктивний правочин є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на меті настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, у тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторони не вчиняли ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.
Разом з цим, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними, на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то такий правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.
Вказаний правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду  у постанові від 05.07.2019 у справі №910/4994/18.
Позивачем всупереч вимог ч. 3 ст. 13 ГПК України, ч. 1 ст. 74 ГПК України не наведено та не доведено суду належними та допустимими доказами (ст.ст. 77, 76 ГПК України), що учасники спірного правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення. Навпаки під час розгляду справи судом встановлено, що відбулось неправомірне передання в заставу рухомого майна, на яке накладено арешт і ПАТ «Укрвторчормет», як боржник, не мало право його передавати.  
Договір застави укладено з метою виконання зобов`язань за Договором купівлі-продажу №27/05-1 від 27.05.2019. Згідно платіжних доручень №56 від 27.05.2019, №57 від 27.05.2019, №59 від 27.05.2019, №60 від 27.05.2019, №62 від 27.05.2019 відповідач-2 перерахував відповідачу-1    - 500   000,00 грн, що підтверджується банківською випискою від 27.05.2019, на виконання умов Договору купівлі-продажу №27/05-1 від 27.05.2019, що свідчить про виконання умов Договору та спростовує доводи позивача про фіктивність спірного правочину. (т. 1, а.с. 106, 108). 
Відповідно до ст. 15, ч. ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.  Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17.
Спірним правочином порушено права позивача, як стягувача у виконавчому провадженні №59239129, в рамках якого накладено арешт на все майно, що належить боржнику, з метою збереження майна боржника. Проте, попри заборону - арешт всього майна, відповідач-1 передав за спірним правочином транспортні засоби відповідачу-2 в заставу, що в свою чергу зменшує активи боржника. Отже, спірний Договір застави укладений з порушенням приписів ч.1 ст. 576 ЦК України, ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про заставу» та внаслідок не відповідності вимогам ч.1 ст.203 ЦК України має бути визнаний судом недійсним на підставі ч.1 ст.215 ЦК України.     
Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Водночас, слід зазначити, що відповідач-1 був обізнаний про накладений арешт на його майно, про що свідчать скарги на дії приватного виконавці в межах виконавчого провадження №59239129 у судовому порядку (справа №910/7221/17). 
Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Таким чином, законодавець передбачив випадки, коли арешт може бути знято. 
Доводи апелянтів про балансову вартість активів боржника (звіт про фінансовий стан станом на 31.03.2019), за яким балансова вартість активів боржника становить 538   669 тис грн, що свідчить про те, що розмір активів є більшим аніж сума, в межах якої накладено арешт, то вказані обставини не надають право боржнику передавати в заставу арештоване майно, не залежно від фінансового стану останнього та не свідчить про те, що транспортні засоби, передані за спірним правочином не перебувають під арештом.   
Більше того, у разі повного виконання боржником судового наказу в межах виконавчого провадження №59239129, у разі достатності грошових коштів, оскільки за приписами ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, у приватного виконавця будуть наявні підстави для знаття арешту з майна, зокрема, транспортних засобів, які є предметом спірного правочину.  
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. 
Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17-ц, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16-ц, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, від 15.09.2020 у справі №469/1044/17-ц.
Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.
Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. 
У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Подібний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі №   910/7648/19. 
Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначений правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. 
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»  обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов`язки, встановлені законом та/або договором. Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом. 
За статтею 10 зазначеного Закону у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.
Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затверджений Кабінетом Міністрів України від 05.07.2004 №830 (далі - Порядок) визначено, що державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов`язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна.
Згідно п. 6 Порядку відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи поданої в електронній формі або у випадках, передбачених цим Порядком, в паперовій формі.
Так, у заяві зазначаються, зокрема опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації. 
У разі обтяження рухомого майна до Реєстру вносяться, зокрема, опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації (п.п. 3 п. 7, п.п. 3 п. 8 Порядку). 
Як вже зазначено судом, за Законом України «Про виконавче провадження» опис майна відбувається у разі, якщо майно не підлягає державній реєстрації, а тому доводи апелянтів щодо необхідності опису рухомого майна - транспортних засобів не ґрунтуються на приписах Закону України «Про виконавче провадження», яким керується приватний виконавець під час вчинення виконавчих дій. 
Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.
В силу приписів ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.  Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. 
Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог про скасування реєстраційних записів у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження, які зареєстровані на підставі спірного Договору застави транспортних засобів.  
Згідно з ч. 1   ст. 73 ГПК України   доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1      ст.      74 ГПК України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1   ст. 86 ГПК України   суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст.ст.   76,   77 ГПК України   належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч. 4   ст.236 ГПК України   при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 4   ст. 11 ГПК України   суд застосовує при розгляді справ   Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Апеляційним господарським судом при прийнятті даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам, викладеним в апеляційних скаргах, із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню. 
          Відповідно до   ст. 276 ГПК України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020      у справі №910/13874/19 слід залишити без змін, як прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» та Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» задоволенню не підлягають.
Згідно   ст. 129 ГПК України   судові витрати за розгляд апеляційних скарг покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» та Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет».
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» та Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі №910/13874/19 залишити без задоволення.
2.  Рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі №910/13874/19 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет Інвест» та Публічне акціонерне товариство «Укрвторчормет».
4. Матеріали справи №910/13874/19 повернути до Господарського суду міста Києва.  
                    5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст постанови підписано 01.03.2021 у зв`язку з відпусткою судді Корсака В.А. з 25.02.2021 по 26.02.2021.

Головуючий суддя                                                            С.В. Владимиренко 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                О.О. Євсіков