Справа № 756/15542/20                                                           Головуючий в суді І інстанції - Андрейчук Т.В.
Провадження № 33/824/805/2021                                         Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
11 лютого 2021 року                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі:
судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Дяковського О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за спільною апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника Дяковського О.С. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва  від 18 грудня  2020 року, - 
в с т а н о в и в:
Постановою судді  Оболонського районного суду м. Києва  від 18 грудня 2020 року
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, ст. 1224 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами стром на 1 рік.
Закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.  
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 19 вересня 2020 року, о 23 годині 50 хвилин, в м. Києві на проспекті Оболонському (перехрестя з проспектом Степана Бандери), керуючи автомобілем Geely MR7151A, номерний знак  НОМЕР_1 , повертаючи ліворуч на регульованому перехресті при зеленому сигналі світлофора не надав дороги автомобілю KIA Cerato, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався прямо в зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, а ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, після чого ОСОБА_1 залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п. п. 2.10 а, 16.6 Правил дорожнього руху. 
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 постановлено у вину те, що він що 19 вересня 2020 року, о 23 годині 50 хвилин, в м. Києві на проспекті Оболонському (перехрестя з проспектом Степана Бандери) керував автомобілем Geely MR7151A, номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, 20 в Київській міській наркологічній клінічній лікарні "Соціотерапія".
Закриваючи провадження у справі суддя суду першої інстанції вказав, що  висновок лікаря-нарколога є недопустимим доказом у справі, оскільки ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я після спливу двох годин з моменту виявлення відповідних підстав для проходження такого огляду, що свідчить про те, що такий огляд був проведений з порушенням вимог чинного законодавства. Відтак, в матеріалах справи, на переконання місцевого суду, відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
У спільній апеляційній скарзі ОСОБА_1 та захисника указано на незаконність постанови судді та необхідність її зміни в частині накладеного адміністративного стягнення за ст.ст.124, 122-4 КУпАП. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послались  на те, що накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік є занадто суворим, з огляду на те, що транспортний засіб є єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 , а позбавлення права керування ним поставить його багатодітну сім'ю у скрутне матеріальне становище. Просили змінити постанову в частині накладеного адміністративного стягнення та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.
Вислухавши пояснення:
захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.
Висновки судді про доведеність події правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 122-4 КУпАП за обставин, наведених у постанові та доведеність вини  ОСОБА_1 у їх вчиненні стверджуються зібраними у справі доказами і не оспорюються самим ОСОБА_1 . На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення  ОСОБА_1 до відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та  накладення на нього адміністративного стягнення за вказаними статтями.
  Також суд дійшов обгрунтованого висновку щодо необхідності закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення. Висновки суду в цій частині належним чином мотивовані і не оспорюються у апеляційній скарзі.
   Неправильногозастосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права у ході розгляду справи у суді першої інстанції, що давало би суду апеляційної інстанції вийти за межі доводів апеляційної скарги у ході апеляційного розгляду не встановлено.
   Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність постанови в частині накладеного стягненняза ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, то вони не ґрунтуються як на вимогах закону, так і на матеріалах справи.
    У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
    За змістом ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
 Зазначених вимог закону суддею при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік у повній мірі дотримано.
Так, суддею при накладенні стягнення враховані характер вчинених правопорушень, дані про особу ОСОБА_1 , наслідки вчиненого правопорушення, та ступінь вини ОСОБА_1 . 
   На думку суду ОСОБА_1 допущене грубе порушення вимог Правил дорожнього руху, внаслідок зіткнення транспортних засобів водію автомобіля Кіа ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження, в суді першої інстанції захисник Каляфіцького В.В. заперечував щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, а сам ОСОБА_1 взагалі до суду не з`явився. Судом при накладенні стягнення враховано відсутність як обтяжуючих так і пом`якшуючих  відповідальність особи обставин, його майновий стан, дані про особу порушника. 
    Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, на думку судді апеляційного суду, відповідає меті адміністративного стягнення, визначеній ст. 23 КУпАП, накладено з дотриманням загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, викладених у ст. 33 КУпАП та відповідає вимогам ст. 30 КУпАП.
   Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 визнав свою вину, має на утриманні трьох дітей та має потребу користуватись автомобілем в інтересах своєї сім`ї, не можуть бути достатніми підставами для пом`якшення призначеного адміністративного стягнення, враховуючи те, що водій ОСОБА_1 грубо порушив вимоги ПДР України та внаслідок ДТП водію іншого транспортного засобу завдано тілесних ушкоджень, ОСОБА_1 на порушення вимог ПДР залишив місце ДТП, крім того, ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції як ОСОБА_1 так і захисником не було надано доказів на підтвердження того, що робота ОСОБА_1 пов`язана з керуванням транспортними засобами.
  Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для зміни постанови судді Оболонського районного суду м. Києва  від 18 грудня 2020 року в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення. 
            Керуючись ст. 294 КУпАП, суд-
п о с т а н о в и в:
Спільну апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Дяковського О.С. залишити без задоволення.
Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва  від 18 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.П. Свінціцька