Ухвала                                                                  

09 березня 2021 року
м. Київ
справа №487/6530/19
провадження № 51-4514ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого                       ОСОБА_1 , 
суддів:                                  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 18 січня 2021 року і
ВСТАНОВИВ:
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. 
Вирішено інші питання, визначені процесуальним законодавством.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 18 січня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного вироку місцевого суду та повернуто його апеляційну скаргу.
Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, засуджений оскаржив їх у касаційному порядку.
Суд перевірив касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) та встановив, що її подано із порушенням п. п. 4, 5 ч. 2 названої статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
 
Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_4 та судових рішень, вбачається, що оскаржуваний вирок в апеляційному порядку не переглядався, а тому, відповідно до вищевказаної норми КПК, не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
 
Разом із тим частиною 6 ст. 399 КПК передбачено, що ухвала про повернення апеляційної скарги або про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
 
Згідно з пунктами 4, 5 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу.
 
Однак зазначених положень процесуального закону не дотримано, оскільки у касаційній скарзі не зазначено в чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК і відсутні доводи на обґрунтування цього. Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції можуть бути: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Отже, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст.  438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування судових рішень та належним чином обґрунтувати свої доводи.
 
Водночас, зазначена у касаційній скарзі вимога про скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідно до положень ч. 1 ст. 424 КПК не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, не узгоджується з цими вимогами. Крім того, з касаційної скарги засудженого не вбачається, яке рішення має ухвалити касаційний суд щодо ухвали апеляційного суду,яка є предметом касаційного оскарження.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Згідно з ч. 1 ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 18 січня 2021 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків – п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху надіслати засудженому. 
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                           ОСОБА_3