УХВАЛА
01 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 200/6199/20-а
адміністративне провадження № К/9901/5371/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Тацій Л.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2021 року по справі № 200/6199/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому позивач просив:
- визнати протиправними дії щодо зменшення основного розміру пенсії з 83% до 70% від суми грошового забезпечення та зобов`язати перерахувати та виплачувати пенсію в розмірі 83% від суми грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 з врахуванням проведених раніше виплат;
- визнати протиправними дії щодо зменшення основного розміру пенсії з 83% до 70% від суми грошового забезпечення та зобов`язати та перерахувати та виплачувати пенсію в розмірі 83% від суми грошового забезпечення, починаючи з 27.06.2019 з врахуванням проведених раніше виплат;
- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати в 2018 році лише 50%, у 2019 році лише 75% суми підвищення пенсії та зобов`язати виплачувати 100% суми підвищення пенсії, перерахованої згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 з 01.01.2018 з врахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31.08.2020 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління ПФУ Донецької області щодо зменшення розміру пенсії позивачу з 83% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення.
Зобов`язано Головне управління ПФУ в Донецькій області перерахувати та виплатити позивачу пенсію з 01.01.2018 у розмірі 83% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язано Головне управління ПФУ в Донецькій області перерахувати та виплатити позивачу пенсію з 27.06.2019 у розмірі 83% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу у 2018 році лише 50%, у 2019 році лише 75% суми підвищення пенсії.
Зобов`язано Головне управління в Донецькій області виплатити 100% суми підвищення пенсії позивачу, перерахованої згідно зі  статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992,  постановою КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 та  постановою КМУ №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», починаючи з 01.01.2018, з урахуванням проведених раніше виплат.
У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2021 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31.08.2020 скасовано в частині позовних вимог про зобов`язання перерахувати та виплачувати пенсію в розмірі 83% від суми грошового забезпечення, починаючи з 27.06.2019 з врахуванням проведених раніше виплат, визнання протиправними дій відповідача щодо виплати в 2018 році лише 50%, у 2019 році лише 75% суми підвищення пенсії та зобов`язання    виплачувати 100% суми підвищення пенсії, перерахованої згідно зі  статтею 63 Закону України «Про    пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  з 01.01.2018 з врахуванням проведених раніше виплат та відмовлено у задоволенні цих позовних вимог.
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, позивач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у суді 19.02.2021, у якій скаржник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Таким чином, справа в силу пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України віднесена до справ незначної складності, яку суд першої інстанції розглянув за правилами спрощеного позовного провадження.
Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише викладені обставини справи, посилання на підстави непогодження з рішеннями судів попередніх інстанцій щодо встановлених обставин справи та застосування нормативно-правових актів.
У касаційній скарзі скаржник не навів обґрунтування обставин, передбачених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 257, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити  у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2021 року по справі № 200/6199/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Надіслати заявнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	С.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець   Л.В. Тацій