Ухвала
 
29 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 453/442/19
провадження № 61-2996св20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув заяву Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України про повернення судового збору у справі за позовом ОСОБА_1 до Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від12 листопада 2020 року продовжено ОСОБА_1 строк на подання відзиву на касаційну скаргу Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 21 червня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи № 453/442/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовлено.
Клопотання ОСОБА_1  про закриття касаційного провадження задоволено.
Закрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 21 червня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року.
У грудні 2020 року Інститут підготовки кадрів державної служби зайнятості України подав до Верховного Суду заяву про повернення судового збору, у якому просить повернути сплачений  судовий збір у розмірі 2 102,00 грн на підставі пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір». 
 
Згідно частини першої статті 7  Закону України «Про судовий збір». Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:
1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;
2) повернення заяви або скарги;
3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;
4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);
5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
У цій справі касаційне провадження було закрито на підставі пункту 4 статті 396 ЦПК України, відповідно до якого суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). 
Аналіз процесуального законодавства свідчить про неможливість ототожнення понять «закриття провадження у справі» та «закриття касаційного провадження».
Повернення судового збору у випадку закриття касаційного провадження пункт 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» не передбачає, що унеможливлює задоволення клопотання Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості Українипро повернення судового збору.  
Керуючись статтею 7 Закону України «Про судовий збір», статтею 133, 260 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні заяви Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України про повернення  судового збору відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                     І. О. Дундар