Головуючий суду 1 інстанції -Безкровний І.Г. 
Доповідач -Стахова Н.В. 

Справа № 414/2803/18
Провадження № 22-ц/810/685/20

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року  м. Сєвєродонецьк
Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                                  Стахової Н.В.,
суддів:                                        Кострицького В.В., Лозко Ю.П. 
за участю секретаря судового засідання        Сінько А.І.,
учасники справи:
позивач – відповідач                         ОСОБА_1                                           
відповідач –позивач                 ОСОБА_2 
треті особи                 ОСОБА_3 , ОСОБА_4                                
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 18 серпня 2020 року ухвалене судом у складі судді Безкровного І.Г. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності 
                                       в с т а н о в и в:
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовною заявою до   ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. 
В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_5 , після смерті якого залишилася спадщина у вигляді 2/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_5 залишив заповіт на ім`я своїх сестер - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яким він заповів все своє майно, яке належало йому на момент смерті. Разом із цим, інший спадкоємець за заповітом – ОСОБА_3 в нотаріальному порядку відмовилася від належної їй частки у спадщині шляхом подання заяви про відмову від спадщини. 04.09.2018 позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину у вигляді 2/3 частки житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак нотаріус своєю постановою відмовив їй у вчиненні зазначеної нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що після смерті ОСОБА_5 є також спадкоємець за законом, а саме його дружина ОСОБА_2 , яка має право на обов`язкову частку у спадщині. Позивачка вважає, що ОСОБА_2 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 і не має права на обов`язкову частку у спадщині, оскільки 16.06.2016 за рішенням суду, яке набрало законної сили, шлюб між ними був розірваний. Незважаючи на те, що ОСОБА_2 було достовірно відомо про смерть спадкодавця вона звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, і ухвалою суду від 19.03.2018 заочне рішення про розірвання шлюбу було скасоване. Лісна вважає, що у період з 30.06.2016 по 19.03.2018 заочне рішення суду про розірвання шлюбу було чинним, а тому ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у цей період (а отже і на момент відкриття спадщини) у шлюбі не перебували, а отже ОСОБА_2 не ввійшла до кола спадкоємців, оскільки згідно з діючим цивільним законодавством чинність заповіту щодо кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Крім іншого, скасування за ініціативою ОСОБА_2 заочного рішення про розірвання шлюбу позбавило ОСОБА_1 права на захист своїх спадкових прав, оскільки така ухвала за нормами діючого цивільного процесуального законодавства не підлягає оскарженню. Про зловживання ОСОБА_2 своїми процесуальними правами свідчить зокрема рішення суду від 19.01.2017 за позовом до спадкодавця про поділ спільного майна подружжя, в якому вона сама зазначає (і це було встановлено судом), що шлюб між сторонами є розірваним. За таких обставин, позивач вважає, що вона наразі є єдиним спадкоємцем після смерті свого брата ОСОБА_5 , а тому просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
06.02.2019 ОСОБА_2 , звернулася до Кремінського районного суду Луганської області із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 . 
В обґрунтування зустрічного позову зазначається, що 21.07.1989 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Відповідно до договору дарування від 03.01.2002 ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_2 прийняла у дар: 1) 1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд на земельній ділянці загальною площею 0,2984 га, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1492 га, що складає 1/2 частку земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка передана ОСОБА_5 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення підсобного господарства загальною площею 0,2984 га. Ухвалою суду про закриття провадження у справі від 13.05.2015 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розподілене спільно нажите майно подружжя наступним чином: 1) за ОСОБА_2 визнане право власності на 1/2 частку автомобіля марки ВАЗ11184 з реєстраційним номером НОМЕР_1 ; 2) виділено в натурі в рахунок належної ОСОБА_2 на праві власності 1/3 частини домоволодіння з побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за домовленістю сторін та відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи позначені у висновку жовтим кольором приміщення квартири АДРЕСА_1 ; 3) залишено ОСОБА_5 в рахунок належної йому на праві власності 2/3 частки домоволодіння з побутовими будівлями та спорудами, розташованого за вищевказаною адресою за домовленістю сторін та відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи позначені у висновку жовтим кольором приміщення квартири АДРЕСА_2 . 16.06.2016 заочним рішенням суду шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був розірваний, проте зазначене рішення було скасоване ухвалою суду від 19.03.2018. Таким чином, фактично вони перебували у шлюбі з 21.07.1989 по 15.06.2017 - день смерті ОСОБА_5 , а шлюб припинився внаслідок смерті останнього. ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1 постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.09.2018 не оскаржувалася, а отже ОСОБА_2         є спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка та має право на обов`язкову частку у спадщині. Також ОСОБА_2 зазначає, що відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального жилого фонду за адресою: АДРЕСА_1 , споруди були побудовані з 1992 року по 1999 рік, тобто в період знаходження ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Крім розподіленого між нею та ОСОБА_5 майна, вона має право на 1/2 частку спільно нажитого майна подружжя та на 1/6 частку на спадкове майно, що залишилося після смерті чоловіка. Отже, до складу спадкового майна входить 2/3 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з побутовими будівлями та спорудами (а саме: К - сарай; О - сарай; Т - навіс; М - навіс; ПГ 1 - погріб) та Ѕ частки земельної ділянки загальною площею 0,1492 га, що складає Ѕ частку земельної ділянки, яка знаходиться за вищевказаною адресою та була передана ОСОБА_5 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення підсобного господарства загальною площею 0,2984 га.
За таких обставин, позивач за зустрічним позовом просила суд: 1) визнати за нею право власності на житлові кімнати № 5 площею 12,9 м2 та № 6 площею 30 м2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) залишити в користуванні ОСОБА_1 наступні побутові споруди: 1-111 - котельню, 1-1V - вбиральню, 1-V - коридор, 1-V1 - коридор, 1- V11 - службове приміщення, 1-V111 - службове приміщення, Г - шлакоблочна літня кухня, Д - шлакоблочний сарай, К - шлакоблочний сарай, О - шлакоблочний сарай, Т - шиферний навіс, М - навіс, ПГ1 - погріб, №№2,3,5 споруди та Ѕ частку земельної ділянки площею 0,1492 га, що складає Ѕ частку земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка передана ОСОБА_5 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення підсобного господарства, площею 0,2984 га.
Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 18.08.2020 первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було задоволено. 
Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що залишився після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704,80 грн. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі вказує, що заочним рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 16.06.2016 був розірваний шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 проте, ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 19.03.2018 заочне рішення Кремінського районного суду Луганської області від 16.06.2016 скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 21.03.2018 провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрито у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 ОСОБА_1 ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 21.03.2018 в апеляційному порядку не оскаржила. Таким чином вона є спадкоємицею після померлого чоловіка та як особа, яка досягла пенсійного віку, має право на 1/6 обов`язкову частку у спадщині та на Ѕ частку спільно сумісного майна подружжя. Необґрунтованими є посилання суду першої інстанції щодо звернення ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, оскільки ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 13.05.2015 було розділено майно щодо транспортного засобу та виділення в натурі 1/3 частки, право власності якої перейшло за договором дарування від 03.01.2020. Посилання суду на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 19.01.2017 є також безпідставними, оскільки між сторонами розглядався інший спір. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального жилого фонду за адресою: АДРЕСА_1 , споруди Е - -літній душ, К - сарай. Ж - навіс, З –гараж, О-сарай, Т-навіс, М-навіс, ПГ1-погріб були побудовані з 1992 року по 1999 рік, тобто в період знаходження ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. На підставі договору дарування та ухвали Кремінського районного суду Луганської області від 13.05.2015, Е- -літній душ, Ж-навіс, З-гараж виділені в натурі та належать ОСОБА_2 та не входять до складу спадщини. Поділу підлягає все інше майно, а саме К-сарай, Т-навіс, М-навіс, ПГ1 –погріб, на Ѕ частку яких вона має право. Таким чином скаржниця успадковує виходячи з наступного розрахунку:
21412,00 грн:2=10706,00 грн(вартість Ѕ частки спільного майна подружжя, яке не підлягає поділу), 10706,00грн:6= 1784,33 грн (вартість 1/6 частки побутових будівель і споруд, (74300грн-21412грн=52888,00грн – вартість 2/3 частки спадкового майна з виключенням спільно нажитого майна подружжя), 52888,00грн:6=8814,66грн (вартість 1/6 частки від 2/3 часток будинку), 5204,00грн:6=867,33грн (вартість 1/6 частки від Ѕ частки земельної ділянки), вартість спадкового майна, що належить ОСОБА_2 становить 11466,3 грн. Скаржниця просила визнати за нею право власності на житлові кімнати № 5 площею 12,9 м2 та № 6 площею 30 м2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .; залишити в користуванні ОСОБА_1 наступні побутові споруди: 1-111 - котельню, 1-1V - вбиральню, 1-V - коридор, 1-V1 - коридор, 1- V11 - службове приміщення, 1-V111 - службове приміщення, Г - шлакоблочна літня кухня, Д - шлакоблочний сарай, К - шлакоблочний сарай, О - шлакоблочний сарай, Т - шиферний навіс, М - навіс, ПГ1 - погріб, №№2,3,5 споруди та Ѕ частку земельної ділянки площею 0,1492 га, що складає Ѕ частку земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зважаючи, що позивачка по зустрічному позову відмовляється від своєї обов`язкової частки спадкового майна та від Ѕ частки спільного майна подружжя на користь ОСОБА_1 на загальну суму 22172,32 грн, то необхідно сплатити різницю між вартістю житлових кімнат № НОМЕР_2 площею 12,9 м2 та № 6 площею 30 м2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та вартістю майна, від якого ОСОБА_2 відмовляється, тобто 2718,68 грн (24891,00 грн-22172,32грн).
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що 21.07.1989 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений шлюб. Заочним рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 16.06.2016 вказаний шлюб був розірваний. Таким чином, ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_5 , не перебувала у шлюбі з ним. Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 19.01.2017 у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та стягнення шкоди було відмовлено. В описовій частині зазначеного рішення було викладено суть позовної заяви, крім іншого, що сторони розлучилися у 2016 році. Вказане рішення є преюдиційним. Отже, відповідачці за первісним позовом було достеменно відомо про те, що шлюб між ними розірваний. Позивачка ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на час відкриття спадщини діяв заповіт спадкодавця та водночас був відсутній зареєстрований шлюб між померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , а тому остання не є спадкоємицею після смерті ОСОБА_5 та відповідно не може успадковувати 1/6 частку від спадкового майна. 
В судовому засіданні скаржниця та її представник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, рішення суду – скасувати. 
Позивачка за первісним позовом та її представник в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали, просили залишити її без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду законним та обґрунтованим.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін та їх представників, третю особу, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.
Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є рідними сестрами ОСОБА_5 , який із 21 липня 1989 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . 
Відповідно до договору дарування від 03.01.2002 ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_2 прийняла у дар: 1) 1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд на земельній ділянці площею 0,2984 га, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1492 га, що складає 1/2 частку земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та передана ОСОБА_5 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель за вказаною адресою та ведення підсобного господарства загальною площею 0,2984 га.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 .
Згідно із заповітом, складеним 23 липня 2014 року та засвідченим приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Тіщенко О.М., ОСОБА_5 заповів своїм сестрам - позивачу за первісним позовом ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, на яке він матиме право за законом.
Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області про закриття провадження у справі від 13.05.2015 була затверджена мирова угода у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя та виділення в натурі, відповідно до якої: 1) за ОСОБА_2 було визнано право власності на Ѕ частку легкового автомобіля (седана) марки ВАЗ 111840 червоного кольору 2008 року випуску з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , погодженої вартості 60000 грн; 2) виділено в натурі в рахунок належної ОСОБА_2 на праві власності 1/3 частини домоволодіння з побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за домовленістю сторін та погодженим висновком будівельно-технічної експертизи, наступні приміщення квартири АДРЕСА_1 : 1-1 коридор; 1-11 ванна; 1-2 коридор; 1-3 кухня; 1-4 житлової кімнати; Б - цегляного сараю; Е - цегляного літнього душу; Ж - навісу; З - шлакоблочного гаражу; ПГ - цегляного погреба; В - цегляної вбиральні; №№ 1,4 -споруди; 3) залишено ОСОБА_5 в рахунок належної йому на праві власності 2/3 домоволодіння за вищевказаною адресою за домовленістю сторін та погодженим висновком будівельно-технічної експертизи наступні приміщення квартири АДРЕСА_2 : 1-111 -котельна; 1-1V - вбиральна; 1-V - коридор; 1-V1 - коридор; 1-V11 - службове приміщення; 1-V111 - службове приміщення; 5 - житлова кімната; 6 - житлова кімната; Г - шлакоблочна літня кухня; Д - шлакоблочний сарай; К - шлакоблочний сарай; О - шлакоблочний сарай; Т - шиферний навіс; М - навіс; ПГ1 - погріб; №№ 2, 3, 5 - споруди. Ухвала суду набрала законної сили 19.05.2015.
Заочним рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 16.06.2016, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 був розірваний за позовом останнього. 
Згідно з рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 19.01.2017 було відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та стягнення шкоди. 
Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 19.03.2018 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Кремінського районного суду Луганської області від 16.06.2016 було задоволено. 
Скасовано заочне рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 16.06.2016.
Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 21.03.2018 закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу у зв`язку зі смертю позивача.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 2/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав останньому на підставі рішення Кремінського народного суду Кремінського району від 28.07.1987, і 1/3 частину якого 03.01.2002 він подарував ОСОБА_2 , що підтверджується довідками КП «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації» та технічним паспортом на домоволодіння за вищевказаною адресою.
ОСОБА_1 у шестимісячний строк із дня відкриття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_5 прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом шляхом подання 25.07.2017 відповідної заяви, у той час як інший спадкоємець за заповітом - третя особа ОСОБА_3 у передбачений законом строк відмовилася від спадщини шляхом подання 25.07.2017 заяви нотаріусу. 
Також 14.11.2017 із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася його повнолітня донька ОСОБА_4 та 07.11.2017 ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 . 
       Із постанови приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Дашдамірова Е.А. № 3533/02-14-118/2017 від 04.09.2018 про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що нотаріусом було відмовлено у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що залишився після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що є спадкоємець за законом - дружина померлого ОСОБА_2 , яка відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України має право на обов`язкову частку у спадщині. 
Постановою приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Дашдамірова Е.А. № 4017/02-14-118/2017 від 11.10.2018 також було відмовлено ОСОБА_2 (як спадкоємиці за законом, яка має право на обов`язкову частку у спадщині як непрацездатна вдова) у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючого документа на 2/3 частки спірного житлового будинку.
Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який (вже після поділу майна із ОСОБА_2 у судовому порядку) залишив заповіт на ім`я своїх сестер ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 не була його дружиною, і лише після його смерті суд за заявою ОСОБА_2 скасував заочне рішення про розірвання шлюбу між ними, при цьому ще на час звернення до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя та стягнення шкоди ОСОБА_2 було достовірно відомо про розірвання шлюбу. Єдиною метою скасування заочного рішення про розірвання шлюбу ОСОБА_2 було її входження до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_5 та отримання можливості претендувати на майно останнього, в той час як спадкоємці за заповітом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з огляду на норми цивільного процесуального законодавства не мали відповідних процесуальних важелів для оскарження відповідного судового рішення, оскільки ухвала про скасування заочного рішення оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що на час відкриття спадщини був наявний заповіт спадкодавця та водночас був відсутній зареєстрований шлюб між померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , остання не є спадкоємицею після його смерті та відповідно не може претендувати на спадщину, оскільки коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначається на час відкриття спадщини з огляду на положення ч. 3 ст. 1235 ЦК України. 
Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду з наступних підстав. 
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).  
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи (ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 2 ст. 1220 ЦК України).
Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.
Водночас відповідно до ч. 1  ст. 1241 ЦК України непрацездатна вдова (вдівець) спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала їй у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Згідно з ч. 3 ст. 1235 ЦК України чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.
Колегія суддів з огляду на те, що заочне рішення Кремінського районного суду Луганської області від 16.06.2016 року було скасовано, а ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 21.03.2018 провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було закрито у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , вважає, що за таких обставин шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_6 не був розірваний, а тому ОСОБА_2 , як дружина померлого входить до кола спадкоємців першої черги та має право на спадкування половинуи частки, яка належала їй у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) на підставі ст. 1241 ЦК України. 
За таких обставин, та враховуючи, що ОСОБА_2 є пенсіонеркою, половина її обов`язкової частки у спадщині становить 1/6 (2/3:2=1/3:2), а частка ОСОБА_1 у спадщині становить Ѕ (2/3 -1/6).
Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що позивачка за зустрічним позовом не є спадкоємицею, а тому її позовні вимоги є необґрунтованими, з чим колегія суддів також не погоджується, оскільки як зазначалося вище ОСОБА_2 є спадкоємицею після померлого чоловіка ОСОБА_5 ..
Разом з тим, колегія суддів вважає, що зустрічний позов не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності на житлові кімнати № 5 площею 12,9 м2 та № 6 площею 30 м2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .; залишити в користуванні ОСОБА_1 наступні побутові споруди: 1-111 - котельню, 1-1V - вбиральню, 1-V - коридор, 1-V1 - коридор, 1- V11 - службове приміщення, 1-V111 - службове приміщення, Г - шлакоблочна літня кухня, Д - шлакоблочний сарай, К - шлакоблочний сарай, О - шлакоблочний сарай, Т - шиферний навіс, М - навіс, ПГ1 - погріб, №№2,3,5 споруди та 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1492 га, що складає 1/2 частку земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак ОСОБА_7 має право на 1/6 частку спадкового майна, а визначити чи становлять вищевказані житлові кімнати 1/6 частку спадкового майна без проведення будівельно –технічної експертизи неможливо. 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 1, 3 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення, яким первісний позов підлягає частковому задоволенню, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити за необґрунтованістю. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню недоплачений в дохід держави судовий збір у розмірі 252 грн 32 (957,12 грн -1% від ціни позову – 704,80 грн.)
       На користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 51 грн79 коп., який розраховується наступним чином:
Так, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 553 грн.56 коп. (55355,50 грн. – вартість Ѕ частки житлового будинку х 957,12 (1% від 2/3 вартості будинку з будівлями та господарськими спорудами) : 95712 (вартість 2/3 частки житлового будинку з будівлями та господарськими спорудами)=553,56 грн.
З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн 35 коп. (1435,58 грн ( 957,12 х150%) х 55355,50: 95712)=830,33 грн, 1435 -830,33 =605,35.
Отже, різниця яку повинна сплатити ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 становить 51,79 грн. (650,35-553,56). 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                       п о с т а н о в и в: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 18 серпня 2020 року скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення, яким первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити частково.
Визнати з ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності відмовити
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 252 грн 32 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 51 грн.79 коп.
Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Повний текст постанови  складено -  29 березня  2021 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко