КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
9 жовтня 2020 року                                                                                          м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду                                  Васильєва М.А., 
за участю: 
захисника                                                                                                      Сидоренка В.В.
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,                                               ОСОБА_1 
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,                                              ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від                       11 червня 2020 року, якою
ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 
визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. в дохід держави,
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. в дохід держави,
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою суду ОСОБА_2 визнана винуватою в тому, що 12 травня 2020 року об                                           11 годині, керуючи автомобілем «Mitsubisni Lancer» державний номерний знак НОМЕР_1 у                   м. Києві по вулиці Березняківська, 23, рухаючись по другорядній дорозі, не надала переваги транспортному засобу «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів і порушення ПДР України.
Цією ж постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 12 травня 2020 року об 11 годині, керуючи автомобілем «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував безпечний боковий інтервал, що призвело до зіткнення з автомобілем «Mitsubisni Lancer» державний номерний знак НОМЕР_1 та механічних пошкоджень транспортних засобів і порушення ПДР України.
 
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову в частині визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та в частині стягнення з нього штрафу 340 грн. та судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп., внести відповідні зміни у постанову.
В обгрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчиненні ДТП, оскільки з матеріалів справи та дійсних обставин, що виникли при вчиненні ДТП, вбачається, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП України.
Так апелянт зазначає про те, що в оскаржуваній постанові належними доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення зазначені тільки протоколи про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 537749, серії БД №218940 від 12 травня 2020 року, схема ДТП від 12 травня 2020 року та письмові пояснення учасників ДТП, написані одразу після аварії. Проте  не досліджені та повністю проігноровані інші фактичні обставин справи,докази, наведені під час судового засідання та підтверджені фотографіями.
Як зазначає апелянт, уповноважена посадова особа органу ДАІ при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього у порушення ст. 283 КУпАП не встановила та не зазначила у протоколі, як і чому виникла небезпека для руху автомобіля, і відповідно по відношенню до кого, і як він  повинен був діяти відповідно до п. 13.1 ПДР України, тобто, не повністю виконала вимогу про опис обставин.
Апелянт вказує на те, що при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП судом має бути з`ясовано наявність причинно-наслідкового зв`язку між виникненням даної ДТП, порушенням ПДР України цією особою та наслідками, які настали, а саме пошкодженням транспортних засобів.
ОСОБА_1 зазначає про те, що водій ОСОБА_2 , що рухалася з другорядної дороги, забезпеченої добре видимими знаками про порядок руху, мала пропустити автомобіль «ВАЗ» під його керуванням, оскільки він  їхав по головній дорозі, де також  встановлені знаки про порядок проїзду, що видно на фото.
Апелянт наголошує на тому, що зі схеми ДТП вбачається віддаль від опорного стовпа до місця ДТП, яка складає 15 м, а до автомобіля «Mitsubishi Lancer» 14,5 м, тобто, у момент ДТП автомобіль «Mitsubishi Lancer» рухався у напрямку зіткненняз автомобілем «ВАЗ» з незначною швидкістю, так як пошкодження автомобілю «ВАЗ» також незначної глибини. Таким чином, на думку апелянта, водій  ОСОБА_3 порушила вимоги п. 1.5 ПДР України, відповідно до яких «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».
Також, на думку апелянта,  додані до справи фото свідчать про те, що водій автомобіля «Mitsubishi Lancer»   ОСОБА_3 в`їхала на пішохідний перехід з другорядної дороги, не зважаючи на затор, що утворився перед цим переходом, чим порушила п. 18.6 ПДР України, де прописано, що забороняється в`їжджати на пішохідний перехід, якщо за ним утворився затор, який змусить водія зупинитися на цьому переході.
ОСОБА_1 зазначає про те, що у момент ДТП автомобіль «Mitsubishi Lancer» здійснював маневр - виїзд з другорядної дороги з поворотом праворуч, об`їжджаючи каналізаційну решітку на значній віддалі (більш ніж ширина каналізаційної решітки дощового зливу) від правого краю полоси, що видно з доданих до справи фото, не зайнявши крайнє праве положення на смузі, чим було порушено вимоги п.10.5 ПДР України.
Окрім того, апелянт наголошує на тому, що він  рухався у межах своєї смуги у крайньому лівому допустимому положенні, так як ліве дзеркало заднього виду знаходиться на краю білої лінії, що розділяє праву і ліву полоси, що видно на доданих до справи фото, тобто не порушував вимоги п.13.1 ПДР України.
Апелянт акцентує увагу на тому, що він  не міг запобігти ДТП ніяким чином та заздалегідь передбачити рух автомобіля «Mitsubishi Lancer» під керуванням водія ОСОБА_4 .
ОСОБА_1 переконаний, що він, керуючи автомобілем «ВАЗ», в`їжджав у проїзд до Дарницького мосту, маючи перевагу у русі перед автомобілем під керуванням  ОСОБА_3 , яка їхала на авто «Mitsubishi Lancer» з другорядної дороги. Тиснява у повільному заторі і повага столичних водіїв до інших учасників дорожнього руху призвели до порядку в`їзду, згідно з яким водії з перевагою у русі пропускають по черзі по одному автомобілю з другорядної дороги. Він  в`їхав з головної дороги згідно такого порядку у проїзд до мосту. Водій ОСОБА_2 , пропускаючи авто «ВАЗ» та поспішаючи втиснутись перед наступним за ним по головній дорозі авто, займаючи своїм автомобілем пішохідний перехід та об`їжджаючи ливневу решітку (замість притискання до правого бордюру), в`їхала в задню третину авто «ВАЗ», після чого почала подавати звуковий сигнал. Він не міг передбачити такий вчинок водія ОСОБА_2 та запобігти ДТП, тобто, приписи ПДР України не порушував.
Окрім того, апелянт наголошує на тому, що суд неправильно вирішив справу, не дав належної та об`єктивної оцінки наявним у справі письмовим доказам, фотографіям та показанням сторін, в основу рішення про визнання його винним поклав неправдиві показання  ОСОБА_3 , яка давала на судовому засіданні суперечливі показання (наприклад, адвокат стверджував від її імені, що вона стояла та сигналила до ДТП, а сама ОСОБА_2 показувала, що відбулося ДТП, після чого вона зупинилась і почала подавати звукові сигнали та інші свідчення), та, на думку ОСОБА_1 , намагається уникнути адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.
 
В судове засідання 9 жовтня 2020 року не з`явився захисник Сидоренко В.В., учасники дорожньо-транспортної пригоди не заперечували щодо проведення апеляційного розгляду за відсутності захисника Сидоренка В.В. 
 
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав апеляційна скаргу у повному обсязі, просив її задовольнити, пояснив, що суд першої інстанції при винесенні рішення не врахував всі докази, які мали значення для правильного вирішення справи. Так ОСОБА_1 вказав на те, що інший учасник ДТП - ОСОБА_2 допустила порушення п.п. 10.5, п. 18.6 ПДР України, що, у свою чергу, підтверджується фотокартками з місця пригоди. Також працівники поліції на схемі дорожньо-транспортної пригоди не відобразили всі необхідні дані. Пункт ПДР України 13. 1, є загальним, і він його не порушував, автомобіль під керуванням водія               ОСОБА_2 в`їхав в його ( ОСОБА_1 ) автомобіль, який рухався по головній дорозі. В наслідок ДТП в його автомобілі було пошкоджено задні двері і крило, механічні вм`ятини.
 
Захисник Сидоренко В.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 та пояснив, що ОСОБА_1 на разі не надає всіх пояснень, не вказує на те, що він не увімкнув правий покажчик повороту і тим самим  ввів в оману водія ОСОБА_2 .  Окрім того, водій ОСОБА_1 вже виїхав на другорядну дорогу. Зліва спереду від автомобіля ОСОБА_1 рухався габаритний автомобіль - фура. ОСОБА_1 , рухаючись по смузі руху, бачачи, що фура займає достатньо місця на дорозі, намагався, уникаючи зіткнення з фурою, втиснутися між фурою та автомобілем під керуванням                 ОСОБА_2 , який вже виїхав  на поворот.  Транспортний засіб під керування водія ОСОБА_2 перебував у нерухомому стані, а автомобіль під керуванням ОСОБА_1 по дотичній зіткнувся з автомобілем водія ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_2 подавала звуковий сигнал. В даній ситуації обидва водії допустили порушення ПДР України, ОСОБА_2 не оскаржувала постанову суду щодо її притягнення до адміністративної відповідальності. Внаслідок ДТП в автомобілі під керуванням ОСОБА_2 пошкоджено з лівого боку передній бампер, потертості на якому  свідчать про механізм ДТП.
 
В апеляційному суді ОСОБА_2 заперечувала у повному обсязі проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , та надала суду наступні пояснення.
За результатами скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 12 травня 2020 року у місті Києві по вулиці Березняківська, 23, за участі водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , інспектори патрульної служби склали протоколи на обох водіїв, що у матеріалах справи.                     12 травня 2020 року, вона), керуючи власним автомобілем «Mitsubishi Lancer» державний номерний знак НОМЕР_1 , близько 10.40 виїжджала з крайнього правого ряду вулиці Березняківської на вулицю Ю.Шумського для виїзду в подальшому на Дарницький міст по Дарницькому шосе. Вранішній трафік з лівого на правий берег був дуже щільним. Також був дощ. Вона зупинилася перед виїздом, подивилась на рух автомобілів по вул. Шумського, переконалась, що фури їхали досить далеко та в крайніх лівих рядах, здійснила виїзд на                    вул. Шумського. Одночасно з її автомобілем з сусіднього лівого ряду вулиці Березняківської виїхав автомобіль «ВАЗ 21124» під керуванням водія ОСОБА_1 на вул. Шумського у другий (середній) ряд. Автомобілю під керуванням водія ОСОБА_1 почали сигналити фури, оскільки він виїхав на їхній середній ряд прямо перед ними (фурами) і без попереджувальних сигналів покажчиків повороту. Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 різко почав перелаштовуватись у її ( ОСОБА_2 ) ряд, притискаючи її автівку. Побачивши це у дзеркала, вона посигналила ОСОБА_1 , проте ОСОБА_1 продовжував свій рух. Вона одразу ж зупинила своє авто, а ОСОБА_1 продовжував рухатися, про що свідчить фото пошкодження автомобіля. Ці всі показання вона надавала поліцейським.   ОСОБА_1 до приїзду поліцейських говорив про те, що він має відеореєстратор і запис доведе, що він нічого не порушував. Протягом декількох днів вона їздила на місце ДТП та шукала камери відеозаписів. На жаль, лише одна з них працювала в гаражному кооперативі, що поруч, але на момент, коли запросили відеозапис, його вже було знищено, оскільки зберігається він лише 3 дні.Вона сподівалась, що ОСОБА_1 в судовому засіданні надасть запис з відеореєстратора, але ОСОБА_1 його не показав суду, що вказує на те, що відеозапис довів би порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України. Своєї вини не визнає, оскільки,  виїхавши з другорядної смуги на головну, вона переконалась у  відсутності перешкод для виїзду. 

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з огляду на таке.
 
Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, доведена сукупністю доказів, наявних у справі,  та постанова щодо ОСОБА_2 не оскаржується, а тому в цій частині, виходячи з положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, якою передбачено, що  апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, постанова суду щодо ОСОБА_2 не переглядається.
 
Що стосується доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, встановлених судом,  апеляційний суд зазначає наступне.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
 
                Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
 
                Відповідно до  матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані. 
 
Так зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 12 травня 2020 року вбачається розташування транспортних засобів за наслідками пригоди. Відповідно до вказаної схеми транспортні засоби учасників пригоди розташовані в крайній правій смузі, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 на повороті, передня частина на пішохідному переході. Місце знаходження автомобіля з прив`язкою до сталого предмета не зазначено. Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 знаходиться поза пішохідним переходом по ходу руху транспортних засобів, трохи під кутом до бордюру - праве заднє колесо на відстані 2,4 м від бордюру, праве переднє колесо на відстані 2.1 м від бордюру, ліва частина автомобіля перетинає переривчасту лінію, що розділяє смуги руху попутного напрямку. В напрямку руху автомобіля під керуванням   ОСОБА_2 знаки «Круговий рух», «Напрямок головної дороги», «Дати дорогу». Місце зіткнення автомобілів на пішохідному переході поза межами кругового руху. 
Зі звороту схеми пригоди вбачається пошкодження транспортних засобів, відповідно до яких автомобіль «ВАЗ 21124» отримав пошкодження: заднього бамперу, заднє праве крило, задні двері з правої сторони, задній бризговик з права.
В автомобілі «Mitsubishi Lancer» пошкоджено передній бампер (ас. 3-3 зворот).
 
Вказані обставини також зафіксовані на фотознімках (ас. 29-46).
 
Відповідно до первинних пояснень ОСОБА_1 , він їхав на авто ВАЗ по вул. Шумського по колу на перетині з вул. Березняківською на виїзді на Дарницький міст. Водій ОСОБА_2 на автомобілі Міцубісі Лансер їхала по вул. Березняківській (з боку Дніпра) і планувала повернути також до Дарницького мосту. Хоч вона їхала по другорядній дорогі, а він по головній, вона вирішила, що їй важливіше, в`їхала йому у задні праві пасажирські двері, попутно пошкодивши заднє праве крило, задній бампер, пластиковий захист заднього правого колеса і бризговик. У неї декілька слідів облізлої фарби на лівому боці переднього бампера. Так, як вона не вважає себе винною, мусили викликати поліцію (ас. 4). 
 
Згідно з первинними поясненнями ОСОБА_2 вона їхала з Набережної в крайньому правому ряду. На повороті призупинилась, пропустила машини. «Лада» з другого  ряду в її напрямку, незважаючи на її сигнали, підрізала її. Коли вона сигналила йому, то він не зупинився, а намагався втиснутися між машинами (машини їхали в три ряди). Рух був дуже щільний. З метою уникнення зіткнення, вона загальмувала та подала йому звуковий сигнал. Не зважаючи на її сигнали, автомобіль «Лада» повернув вправо. Хоч вона зупинилась, авто «Лада» продовжило зіткнення і проїхав вперед (ас. 5). 
 
За результатами оформлення ДТП на ОСОБА_1 та на ОСОБА_2 складені протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.
 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 218940, водій ОСОБА_1 12 травня 2020 року об 11 годині, керуючи автомобілем «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував безпечний боковий інтервал, що призвело до зіткнення з автомобілем «Mitsubisni Lancer» державний номерний знак НОМЕР_1 та механічних пошкоджень транспортних засобів і порушення ПДР України, чим порушив п. 13.1 ПДР України, відповідальність передбачена за  ст. 124 КУпАП (ас. 2).
 
Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,  суд послався на протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 218940 від 12 травня 2020 року, схемі місця ДТП від 12 травня 2020 року, письмові пояснення учасників пригоди, та дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні зазначеного правопорушення при обставинах, встановлених судом, доведена повністю, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції. 
 
Пунктом 13.1 ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
 
З сукупності наявних у справі доказів, у тому числі пошкоджень транспортних засобів, встановлено, що ОСОБА_1 не дотримався вищевказаних вимог Правил дорожнього руху, оскільки за наявності перешкоди у виді автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , при проїзді повз неї не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Про механізм дорожньо-транспортної пригоди свідчать наявні внаслідок ДТП пошкодження транспортних засобів, а також розташування автомобілів на проїзній частині дороги після ДТП. 
 
Посилання ОСОБА_1 про те, що зі схеми ДТП вбачається віддаль від опорного стовпа до місця ДТП, яка складає 15 м, а до автомобіля «Mitsubishi Lancer» 14,5 м, що на думку апелянта свідчить, що у момент ДТП автомобіль «Mitsubishi Lancer» рухався у напрямку зіткнення з автомобілем «ВАЗ», є необґрунтованими, оскільки автомобіль Міцубісі під керуванням ОСОБА_2 зафіксований під кутом до проїжджої частини, і на схемі ДТП місце зіткнення автомобілів співпадає з місцем знаходження лівого переднього кута автомобіля під керуванням ОСОБА_2 .
 
Доводи апелянта про те, що у момент ДТП автомобіль «Mitsubishi Lancer» здійснював маневр - виїзд з другорядної дороги з поворотом праворуч, об`їжджаючи каналізаційну решітку на значній віддалі (більш ніж ширина каналізаційної решітки дощового зливу) від правого краю полоси, що видно на доданих до справи фотознімків, не зайнявши крайнє праве положення на смузі, чим порушив вимоги п.10.5 ПДР України, а також  про те, що ОСОБА_2 порушила п. 18.6 ПДР України, апеляційний суд не може брати до уваги, оскільки відносно ОСОБА_2 протокол про порушення нею зазначених пунктів Правил дорожнього руху України не складався.
 
Інші доводи, які викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду постанови місцевого суду.
 
За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить висновку,  що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а відтак відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги.    

 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, - 
П О С Т А Н О В И Л А : 
Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. 
 
Постанова оскарженню не підлягає.

                Суддя
Київського апеляційного суду                                                                                                      М.А. Васильєва