УХВАЛА

22 лютого 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/13876/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Малашенкової  Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Селіваненка В.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здоров`я»

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021

у справі № 910/13876/16

за позовом Компанії Novartis AG/Новартіс АГ;
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здоров`я» (далі - ТОВ «ФК «Здоров`я», скаржник);
Міністерства охорони здоров`я України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична група «Здоров`я»
про припинення порушень прав та визнання недійсними посвідчень на лікарські засоби

ВСТАНОВИВ:

04.02.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «ФК «Здоров`я» на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 у справі №  910/13876/16, яка подана 21.01.2021 через Північний апеляційний господарський суд.

Відповідно до вимог касаційної скарги, ТОВ «ФК «Здоров`я» просить Суд скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 у справі №  910/13876/16 і передати справу для продовження розгляду.

Так, предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції від 20.01.2021 про відкладення розгляду апеляційної скарги ТОВ «ФК «Здоров`я» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 у справі №910/13876/16.

Дослідивши касаційну скаргу з доданими до неї документами у контексті оскаржуваного судового акту, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

За змістом частини першої статті 304 ГПК України вбачається, що ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадку, передбаченому пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи мають право подати касаційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку. Наведений перелік є вичерпним.

Водночас, ухвала про відкладення розгляду справи відсутня у переліку ухвал, визначених у статті 255 ГПК України, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.

Також Верховний Суд враховує, що статтею 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначається забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Пелевін проти України» від 20.05.2010 зазначено, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах. Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 «Справа «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» (Levages Prestations Services v. France, заява №  21920/93, ЄСПЛ, § 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2018 справа «ZUBAC v. CROATIA» (№ 40160/12, ЄСПЛ, § 83) вказано що застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (MUSHTA v. UKRAINE 8863/06, § 37, ЄСПЛ, від 18 листопада 2010 року).

Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом» зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, але й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (рішення ЄСПЛ у справі «Steel and others v. The United Kingdom»).

Вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» у праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на викладене суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, а тому у відкритті касаційного провадження ТОВ «ФК «Здоров`я» слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здоров`я» на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 у справі № 910/13876/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              Т. Малашенкова

Суддя                                                                                               І. Бенедисюк

Суддя                                                                                               В. Селіваненко