Ухвала 
                           
17 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 333/1912/14-ц
провадження № 61-7284св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М., 
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Таскомбанк», 
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , 
третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Акварт-Україна»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 березня 2020 року у складі колегії суддів: Бєлки В. Ю., Кухаря С. В., Онищенко Е. А., 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - ПАТ «Таскомбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Акварт-Україна» (далі - ТОВ «Акварт-Україна»), про звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2016 року позов залишено без задоволення.
На рішення місцевого суду ПАТ «Таскомбанк» подало апеляційну скаргу.
Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Таскмобанк» задоволено.
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.
У рахунок погашення заборгованості ТОВ «Акварт-Україна» за кредитним договором від 24 вересня 2007 року № КР64-2007 у розмірі 1 257 464,65 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 830 875,00 грн., заборгованість по відсоткам - 238 996,71 грн, пеня - 187 592,94 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 21 листопада 2007 року № 127-07 - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,18 кв. м, житловою площею 44,5 кв. м, що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради 17 грудня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 11 березня 2004 року в книзі 188, номер запису 34515, на користь ПАТ «Таскомбанк» шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, але не меншою ніж 332 138,50 грн, яка погоджена сторонами в іпотечному договорі від 21 листопада 2007 року № 127-07.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Таскомбанк» судовий збір в сумі по 3 836,90 грн з кожного.
Постановою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2016 року залишено без змін.
У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Запорізького апеляційного суду з заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2016 року.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 березня 2020 року заяву залишено без задоволення. 
У квітні 2020 року  ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 11 березня 2020 року, рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення про відмову у позові. 
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2020 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції. 
У лютому 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Частиною першою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу буде призначено колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за заявою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21 червня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Акварт-Україна», про звернення стягнення на предмет іпотеки, призначити до судового розгляду.
Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                С. Ю. Мартєв 
 
                                                                                                            С. О. Карпенко 
 
                                                                                                            І. М. Фаловська