Ухвала
 
02 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 755/7597/20
провадження № 61-19593ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, 
у якому просив: визнати незаконними дії відповідача щодо відмови йому
у наданні жилого приміщення в розмірі, що надається громадянам та з врахуванням додаткової жилої площі; зобов`язати відповідача надати йому жиле приміщення 
в розмірі, що надається громадянам та з врахуванням додаткової жилої площі.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 серпня 2020 року справу 
№ 755/7597/20 визнано малозначною та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 03 грудня 
2020 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
У грудні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року, у якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
ОСОБА_1 у касаційній скарзі зазначає, що ця справа має виняткове значення для нього.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції 
з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, 
від 19  грудня 1997 року).
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним 
з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду 
і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. 
У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Посилання ОСОБА_1  на те, що ця справа має виняткове значення для нього є безпідставними, оскільки останнім не наведено належного обґрунтування такого твердження. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 
10 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 
2020 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                             Є. В. Краснощоков 
 
        І. О. Дундар
 
        М. Ю. Тітов